П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 420/5021/19	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса                      20 грудня 2020 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                    Яковлєва О.В.,
суддів:                                                             Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Регіональному сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, а саме: визнання протиправною відмову у проведенні реєстрації транспортного засобу позивача; зобов`язання повторно розглянути заяву про реєстрацію транспортного засобу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивачем надано достатню кількість документів для здійснення реєстрації його транспортного засобу, придбаного в Україні на законних підставах.
При цьому, на думку апелянта, оскаржувана відмова порушує його право володіння належним йому майном.
Крім того, апелянт наголошує, що він не мав обов`язку подавати для здійснення спірної реєстрації сертифікату відповідності транспортного засобу, так як такий автомобіль станом на момент продажу не був переобладнаний та в подальшому також не переобладнувався.
В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень не порушено вимог чинного законодавства у межах спірних правовідносин.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року, у справі № 3-521/4875/16, за порушення митних правил притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та конфісковано, зокрема, мікроавтобус «РЕНО», 2003 року випуску, білого кольору, д/н LEL 936, реєстрація Молдови, кузов № НОМЕР_1 .
При цьому, ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з продажу вказаного конфіскованого мікроавтобуса та у відповідності до протоколу № 258277 від 23 травня 2017 року про проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ», позивача визначено переможцем торгів.
Внаслідок чого, 30 травня 2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом ДВС складено акт про проведені електронні торги № 53223756 та акт прийому-передачі мікроавтобусу.
В акті про проведені електронні торги № 53223756 від 30 травня 2017 року зазначено відомості щодо переможця електронних торгів, сума внесена ним за придбане майно (85   038,13грн., з них: 80   786,22 грн. на рахунок Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС; 4   251,91 грн. на рахунок ДП «СЕТАМ»). Із суми 80   786,22 грн., що надійшли на рахунок ДВС, окрім витрат на користь держави, у сумі 927,00 грн., перераховано 79   859,22 грн. на рахунок Одеської митниці ДФС для зарахування обов`язкових митних платежів.
При цьому, на звернення позивача від 07 липня 2017 року щодо проведення державної реєстрації транспортного засобу Одеська митниця ДФС повідомила листом від 17 липня 2017 року за вих. № 2655/10/15-70-05-03, що Одеською митницею ДФС оформлено за встановленою формою довідку про визначення вартості майна після нарахування усіх податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні зазначеного майна через митний кордон України, враховано ним під час визначення ринкової вартості. Зазначена довідка передана в процесі опису і арешту майна через державного виконавця суб`єкту оціночної діяльності. Отримані від реалізації податки і збори, у сумі 79   859 грн., перераховані до Держбюджету за платіжним документом Ізмаїльського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 29 травня 2017 року.
Між тим, 15 березня 2019 року позивач звернувся із заявою до територіального сервісного центру 5141 РСЦ про реєстрацію транспортного засобу РЕНО LEL9360 (а.с.101).
В свою чергу, позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації листом № 31/15/5141-666 від 16 березня 2019 року, у якому зазначено, що реєстрація відповідного транспортного засобу на території України не здійснювалась, а тому його реєстрація є первинною.
Крім того, позивачу роз`яснено, що для проведення першої реєстрації автомобіля на території України необхідно надати наступні документи: посвідчення митниці або/та вантажна митна декларація; свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу іншої держави; сертифікат відповідності конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху; паспорт громадянина України; ідентифікаційний код; квитанцію про сплату обов`язкових платежів.
Не погоджуючись з отриманою відмовою повивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень не допущено порушень вимог законодавства у межах спірних правовідносин, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне. 

Так, Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. 
Згідно ст. 1 ЗУ «Про дорожній рух», цей закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Згідно ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Частиною 4 вказаної статті встановлено, що державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Між тим, Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388.
Згідно п. 1 Порядку, ним встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.
Згідно п. 10 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів  України, що підтверджується сертифікатом відповідності або  свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.
Згідно п. 11 Порядку, державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів або транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності). До реєстраційних документів додається договір купівлі-продажу, інший документ, що встановлює право власності, або рішення Кабінету Міністрів України чи комісії, утвореної відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам  державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року N 985 про передачу цих транспортних засобів у разі конфіскації у власність держави.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності отриманої позивачем відмови від 16 березня 2019 року у здійсненні державної реєстрації його транспортного засобу, що обґрунтована ненаданням усіх необхідних документів, визначених Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.
При цьому, на переконання позивача, ним надано усі необхідні документи для здійснення державної реєстрації придбаного на електронних торгах у 2017 році транспортного засобу. 
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що із зібраних матеріалів у справі неможливо встановлено перелік документів, наданих позивачем для здійснення спірної реєстрації транспортного засобу, так як у поданій позивачем заяві про здійснення відповідної реєстрації не зазначено додатків до неї.
Внаслідок чого, колегія суддів не вбачає підстав вважати недостовірним твердження суб`єкта владних повноважень про ненадання позивачем усіх необхідних документів для здійснення спірної реєстрації його транспортного засобу.
З іншого боку, позивачем не заперечується того, що ним не подано для здійснення спірної реєстрації сертифікату відповідності конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху.
В даному випадку, позивач вважає, що він не мав обов`язку надавати зазначеного документу для здійснення реєстрації його транспортного засобу, так як ним придбано відповідний транспортний засіб на електронних торгах та він ним не переобладнувався.
В свою чергу, судом першої інстанції вірно зазначено, з посиланнями на правову позицію Верховного Суду (постанова від 05 вересня 2019 року у справі №818/1635/17), що автомобіль позивача реєструється в Україні вперше, а тому, разом із документами, визначеними пунктом 11 Порядку № 1388, він має подати сертифікат відповідності транспортного засобу.
При цьому, колегія суддів критично ставиться до посилань позивача на те, що надання відповідного сертифікату не є доцільним, так як не здійснювалось переобладнання автомобіля та його стан відповідає стану, який мав автомобіль під час проведення електронних торгів, так як такі торги проведено у травні 2017 року, а до сервісного центру позивач звернувся у березні 2019 року, тобто майже через 2 роки після проведення відповідних торгів.
Внаслідок чого, колегія суддів вважає доцільними та правомірними вимоги відповідача про необхідність надання сертифікату відповідності конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху для здійснення спірної реєстрації транспортного засобу.
Крім того, колегія суддів зазначає, що суб`єктом владних повноважень не порушується право позивача на володіння його майном, так як у випадку надання усіх необхідних документів для здійснення реєстрації транспортного засобу позивач матиме право на його експлуатацію.
Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2020 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Градовський Ю.М.   Крусян А.В.