КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №757/9488/20                                            Головуючий у І інстанції -Писанець В.А.  
апеляційне провадження №22-ц/824/7943/2020  Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
 26 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Сержанюка А.С., Семенюк Т.А.,
за участю секретаря  Потоцької О.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима В`ячеславовича на рішення Печерського районного суду м.Києва від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима В`ячеславовича, про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту,-

                                                                 встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним право власності на автомобіль марки Skoda Rapid (2013 року випуску, номер шасі №кузова, рам)    НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1197, номер двигуна  НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ), а також скасувати з нього арешт, мотивуючи вимоги тим, що 28 лютого 2014 року між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_1 було укладено Договір фінансового лізингу № 000445, відповідно до п. 1.1. якого відповідач взяв на себе зобов`язання придбати предмет лізингу, зазначений автомобіль вартістю 224191 та передати предмет лізингу у користування на строк та на умовах, передбачених цим договором, а позивач зобов`язався прийняти предмет лізингу та сплачувати платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Позивач свої умови по даному договору від 28 лютого 2014 року виконав своєчасно та в повному обсязі. 01 листопада 2018 року між сторонами підписано акт приймання-передачі даного транспортного засобу №000445/01, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та комплект ключів. Однак, листом ТСЦ 2641 № Ч-10-з-оп від 11 січня 2019 року позивача повідомлено про неможливість реєстрації права власності на означений автомобіль, в зв`язку з накладенням на нього арештів, що унеможливлює реалізацію свого законного права власника даного майна (автомобіля), а тому позивач просить суд визнати право власності на вказаний автомобіль та зняти з нього арешт.   
Рішення Печерського районного суду м.Києва від 02 грудня 2019 року позов задоволено.
Визнано право власності на автомобіль марки Skoda Rapid (2013 року випуску, номер шасі № кузова, рам) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1197, номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ), за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Знято арешт з автомобіля марки Skoda Rapid (2013 року випуску, номер шасі № кузова, рам) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1197, номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ), накладений ухвалами Рівненського міського суду від 19 грудня 2016 року у справі № 569/16544/16-к, Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2017 року, Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року у справі № 607/8159/18 та постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. від 04 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 57276637.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, к. 613, код ЄДРПОУ 38865527) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 2 275,54 грн.
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов В.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, в зв`язку з порушенням судом норм матеріального права, посилаючись на те, що  договор лізингу без посвідчення його нотаріальної форми є нікчемним, відповідно позивач за нікчемним правочином прав на автомобіль не набув.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2014 року між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_1 було укладено Договір фінансового лізингу № 000445.
Відповідно до п. 1.1. якого відповідач взяв на себе зобов`язання придбати предмет лізингу, зазначений автомобіль вартістю 224191грн. та передати предмет лізингу у користування на строк та на умовах, передбачених цим договором, а позивач зобов`язався прийняти предмет лізингу та сплачувати платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Позивач свої умови по даному договору від 28 лютого 2014 року виконав своєчасно та в повному обсязі. 01 листопада 2018 року між сторонами підписано акт приймання-передачі даного транспортного засобу №000445/01, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та комплект ключів. Однак, листом ТСЦ 2641 № Ч-10-з-оп від 11 січня 2019 року позивача повідомлено про неможливість реєстрації права власності на означений автомобіль, в зв`язку з накладенням на нього арештів, що унеможливлює реалізацію свого законного права власника даного майна (автомобіля), а тому позивач просить суд визнати право власності на вказаний автомобіль та зняти з нього арешт.   
Також судом встановлено, що на зазначений транспортний засіб накладено арешт, зокрема, ухвалами Рівненського міського суду від 19 грудня 2016 року у справі № 569/16544/16-к, Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2017 року, Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року у справі ?0; 607/8159/18 та постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. від 04 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 57276637.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. ст.. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Оскільки на спірний автомобіль лізингодавця був накладений арешт, а відповідно до договору лізингу позивач набув право власності на автомобіль на підставі договору (ст.. 328 ЦК України), суд вважав, що право позивача, передбачене ст..ст. 317, 319, 392 ЦК України, ст. 59 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає захисту у спосіб визнання права власності та зняття з нього арешту. 
Проте такий висновок суду не відповідає вимогам закону виходячи з наступного.
 
Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, законом «Про фінансовий лізинг». 
 
Згідно із ч.2 ст.1 закону «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її в користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
 
Договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст.628 Цивільного кодексу.
 
У ч.2 ст.806 ЦК передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, установлених у цьому параграфі та законі. До відносин, пов`язаних із лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж і положення про договір поставки, якщо іншого не встановлено законом.
 
Відповідно до ст.799 ЦК, дія якої поширюється спірні відносини, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Звідси випливає, що й договір фінансового лізингу, який містить елементи договору найму транспортного засобу за участю фізособи, повинен бути нотаріально посвідченим.
 
Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
 
Оскільки укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_1 договір фінансового лізингу № 000445 від 28 лютого 2014 року не посвідчений нотаріально, він є недійсним у силу вказівки про це в законі (нікчемний правочин).
 
Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 19.10.2016 у справі №6-1551цс16, від 22.11.2017 у справі №6-428цс17, та висновками ВС, що містяться в постанові від 24.10.2018 у справі №755/6287/16-ц.
 
Недійсний (нікчемний) правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не створює юридичних наслідків (не призводить до виникнення в сторін такого правочину прав і обов`язків), крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216, ч.1 ст.236 ЦК).
 
За таких обставин відсутні підстави для надання юридичної оцінки окремим пунктам договору на предмет їх виконання сторонами.
 
        Оскільки позовні вимоги  ґрунтуються на умовах зазначеного договору фінансового лізингу, який є недійсним, тобто таким, що не призвів до виникнення в позивача права вимагати визнання права власності на спірний автомобіль, який є предметом вказаного договору, у задоволенні цих вимог належить відмовити.Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 362/4088/16-ц.
 
За викладених обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
 
постановив:
 
      Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима В`ячеславовича задовольнити.
  Рішення Печерського районного суду м.Києва від 02 грудня 2019 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима В`ячеславовича, про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту.
 Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач                                                 В.В. Гуль
 
Судді                                                                    А.С. Сержанюк
 
                                                                              Т.А. Семенюк