ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 815/5739/17
адміністративне провадження № К/9901/34626/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів Шишова О. О., Яковенка М.М.,
розглянув в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у складі судді Корой С.М. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у складі колегії суддів: Зуєвої Л.Є., Шевчук О.А., Федусика А.Г. у справі № 815/5739/17 за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу ТВО начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 12.06.17 № 89 в частині притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності капітана 3 рангу, начальника групи навчально-лабораторного забезпечення Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» Улька Володимира Григоровича;
- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» повернути капітану 3 рангу начальнику групи навчально-лабораторного забезпечення Інституту Військово- Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1120 (тисяча сто двадцять) грн. стягнутих на виконання п. 3 наказу ТВО начальника Інституту Військово- Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 12.06.17 №89.
2. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. У даній справі позивач, просить суд визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу ТВО начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 12.06.17 № 89 в частині притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності капітана 3 рангу, начальника групи навчально-лабораторного забезпечення Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» Улько Володимира Григоровича, інша вимога є фактично похідною від цієї, оскільки оскаржуваний пункт наказу, відповідачем було реалізовано.
3.2. Із зазначеним наказом ТВО начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 12.06.17 № 89 Улько В.Г. ознайомився 16.06.2017, що підтверджено заявою позивача на ім`я начальника Інституту ВМС НУ «ОМА» від 21.06.2017.
4. Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з позовом, який встановлений частиною третьою  статті 99 КАС України  (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
4.1. Разом із цим, на думку апеляційного суду, з дати отримання відповіді на подання позивача від 15.09.17 року до начальника Інституту ВМС НУ «ОМА» з питань скасування пункту 3 спірного наказу - 04.10.2017 не можна обраховувати місячний строк звернення до суду, оскільки саме з 16.06.2017 позивачу було відомо про оскаржуваний наказ.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд.. 
5.1. Зазначає, що судом апеляційної інстанції не було з`ясовано усіх обставин справи, зокрема, не було досліджено заяву позивача від 21.06.2017 з приводу скасування наказу, подану на ім`я начальника Інституту ВМС НУ «ОМА» та відповідь останнього на цю заяву, що призвело до постановлення незаконного рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.
6. Відзиву на касаційну скаргу відповідачем подано не було.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. За змістом частини першої  статті 99 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
8.  Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга зазначеної статті).
9. Частиною третьою цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
10. Згідно з частиною першою  статті 100 цього ж Кодексу  адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
11. Зі змісту наведених норм вбачається, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
12. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта  статті 99 КАС України).
13. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
14. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
15. Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року  визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
16. З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2017 року позивачем у позасудовому порядку було оскаржено наказ ТВО начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 12.06.17 № 89 ОСОБА_1 (а. с. 63). Ця заява містить резолюції щодо скасування пункту 3 вищевказаного наказу, однак наказ скасований не був.
17. Навпаки, як зазначено позивачем у позовній заяві та касаційній скарзі, у вересні 2017 року з його місячного грошового забезпечення утримано 1120 грн, що фактично становить його посадовий оклад.
18. Дізнавшись про цю обставину, 15 вересня 2017 року, позивач повторно звернувся до начальника Інституту ВМС НУ «ОМА» із заявою з приводу скасування пункту 3 спірного наказу.
19. 04 жовтня 2017 року на вказану заяву позивач отримав електронний лист із відмовою у задоволенні його заяви.
20. Водночас, суди попередніх інстанцій, помилкового, всупереч положенням статей 210, 211 КАС України не звернули уваги на викладені обставини, які відповідно до частини 1 статті 100 КАС України свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
21. З огляду на положення процесуального Закону, за встановлених обставин Суд приходить до висновку про безпідставність висновків судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для поновлення строку звернення з позовом до суду. 
22. Позивач вчинив усі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту.
23. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
24. Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції», Серії A №    333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 4 листопада 1950 року (далі - «Конвенція») містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
25. У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви №38366/97, №38688/97, №40777/98, №40843/98, №41015/98, №41400/98, №41446/98, №41484/98, №41487/98, №41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pйrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява №3256-57) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
26. За таких умов, Верховний Суд уважає передчасним висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутності підстав для його поновлення.
27. Тому, ураховуючи, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, на що не звернув уваги апеляційний суд,  і що призвело до постановлення незаконних рішень, такі рішення судів попередніх інстанцій підлягать скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
28. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
29. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
30. З огляду на викладене, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
31. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити часткового.
32. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у справі № 815/5739/17 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.
33. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                І.В. Дашутін

Судді                                                                                                    О.О. Шишов

                                                                                                    М.М. Яковенко