ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/7932/17
провадження № 61-27853 св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І. 
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), 
Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», 
третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення                  учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2017 року в складі судді Сичука М. М. та на ухвалу апеляційного суду Вінницької області                              від 12 вересня 2017 року в складі колегії суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М., Войтка Ю. Б.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє», в якому просила визнати виконавчий напис від 05 серпня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. та зареєстрований у реєстрі за № 509 про звернення стягнення на суму 105 669,27 грн на підставі кредитного договору від 14 серпня 2014 року № Р20.200.72051 таким, що не підлягає виконанню.
 
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та ПАТ «Ідея Банк», яке відступило право вимоги ТОВ «ФК «Рантьє», укладений кредитний договір на строк до 2019 року.
 
ТОВ «ФК «Рантьє» не повідомило її про відступлення йому права вимоги за даним кредитним договором. 
 
Уважала, що виконавчий напис учинений на підставі розрахунку заборгованості, який не підтверджує безспірність вимог банку до боржника, у написі зазначено, що строк платежу настав 14 травня 2015 року, проте вимоги задоволено за період з 14 червня 2015 року по 26 травня 2016 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий напис учинений із дотриманням передбаченого законом порядку на підставі необхідних документів, а тому правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2017 року - без змін. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Рантьє» не довів факту отримання позичальником повідомлення про заміну кредитора, правильності висновків суду не спростовують.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в            редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року дана справа призначена до судового розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
 
Указує, що лист-вимогу ТОВ «ФК «Рантьє» від 26 травня 2016 року про усунення порушень кредитних зобов`язань із повідомленням про заміну кредитора ОСОБА_1 не отримувала. 
 
Заперечення на касаційну скаргу
 
У грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення відповідача на дану касаційну скаргу, в якому товариство просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення- без змін. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 14 серпня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та                ОСОБА_1 укладений кредитний договір № Р20.200.72051, за умовами якого ОСОБА_1 отримала 91 600 грн кредиту строком користування                на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 7,9 % річних від залишкової суми кредиту та щомісячною сплатою за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.28 % від початкової суми кредиту.
 
У пункті 2.1 цього договору зазначено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно включно до 14 числа кожного місяця згідно з графіком щомісячних внесків за кредитним договором.
 
Банк повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав позичальнику кредитні кошти, що не заперечується сторонами.
 
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 104 369,28 грн, яка складається з: 81 620,99 грн заборгованості за тілом кредиту та 22 748,28 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками й комісіями.
 
31 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантьє» укладений договір факторингу № 31/12-2, за умовами якого первісний кредитор відступає факторові з 31 грудня 2015 року права вимоги, зокрема, право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , а саме право вимоги заборгованості в розмірі 104 369,28 грн згідно з договором від 14 серпня 2014 року № Р20.200.72051, що підтверджується належним чином посвідченою копією витягу з Реєстру Боржників від 31 грудня 2015 року.
 
Листом-вимогою від 26 травня 2016 року ТОВ ФК «Рантьє» письмово повідомило  ОСОБА_1  про укладення між ними та ПАТ «Ідея Банк» договору факторингу № 31/12-2, де зазначено реквізити для сплати кредитної заборгованості, попереджено, що в разі непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги ТОВ ФК «Рантьє» здійснить стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також в повідомленні зазначено, що в разі оплати заборгованості боржником протягом тридцяти днів з моменту отримання цього повідомлення боржнику надається можливість оплатити заборгованість у розмірі, зафіксованому станом на дату відступлення права вимоги.
 
У матеріалах справи відсутні докази на підтверження факту отримання ОСОБА_1 вказаного листа.
 
05 серпня 2016 року приватний нотаріус Київського міського             нотаріального округу Гуревічов О. М. за заявою ТОВ ФК «Рантьє» вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 509, яким запропонував                 задоволено вимоги ТОВ ФК «Рантьє» за період з 14 червня 2015 року                              по 26 травня 2016 року включно шляхом стягнення з ОСОБА_1            104 369,28 грн заборгованості за кредитним договором і 1300 грн плати за вчинення виконавчого напису.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ                      від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України(тут і далі у редакції, чинній               до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржувана постанова не відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. 
 
У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі                 № 305/2082/14 (провадження № 14-557цс19) зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
 
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
 
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. 
 
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. 
 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).
 
Матеріали справи відомостей про отримання позивачкою відповідного повідомлення не містять.
 
У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). 
 
Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: 
 
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; 
 
- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
 
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
 
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року в справі                      № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).
 
Суд першої інстанції не встановив факт отримання/неотримання позичальником листа-повідомлення кредитора з вимогою сплатити заборгованість, що має значення та унеможливлює вирішення спору по суті, а апеляційний суд указаний недолік не усунув. 
 
За встановлених обставин оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 вересня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Вінницької області від 12 вересня 2017 року втрачає законну силу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                              В. І. Крат
 
Судді                                                                                                        Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                                  І. О. Дундар
 
                                                                                                                  В. І. Журавель
 
                                                                                                                  Є. В. Краснощоков