Постанова
Іменем  України 
 
12 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 235/186/18
провадження № 61-42647св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області в складі судді Бородавки К. П. від 13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області в складі колегії суддів: Корчистої О. І., Краснощокової Н. С., Тимченко О. О. від 18 липня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Фонд) про зобов`язання нарахування та сплати нарахованих виплат. Зазначав, що 03 вересня 2010 року під час виконання трудових обов`язків у Відокремленому підрозділі «Шахта Бутівська» ДП «Макіїввугілля» з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав виробничу травму. 27 грудня 2010 року Макіївською міжрайонною травматологічною  медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено 10% втрати професійної працездатності строком на 1 рік, а 10 січня 2012 року підтверджено                 10% втрати професійної працездатності. У подальшому, 15 січня                      2013 року, 23 грудня 2014 року, 20  вересня 2016 року було підтверджено 20% втрати професійної працездатності. Також вказував, що 25 січня 2011 року Червоногвардійським відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних  захворювань м. Макіївки  ухвалено постанову «Про виплату потерпілому щомісячної страхової виплати», відповідно до якої він перебуває на обліку у Фонді з 03 вересня 2010 року, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво; середньомісячна заробітна плата (дохід) перед настанням страхового випадку становила 5 912,36 грн; призначено щомісячні страхові виплати у розмірі 591,24 грн, починаючи з 27 грудня 2010 року по 31 грудня 2011 року включно, які позивачу нараховувались і сплачувались. До грудня 2014 року він перебував на обліку в Червоногвардійському Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань                         м. Макіївки. З 26 грудня 2014 року його постановлено на облік до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у                         м. Красноармійську Донецької області (на теперішній час - Покровське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області), і до теперішнього часу. З                      26 грудня 2014 року до 28 лютого 2016 року Фонд нараховував та перераховував йому соціальну допомогу, а у березні 2016 року припинив її виплату. Підставою припинення нарахування та виплати страхових виплат Фонд зазначив, що довідка МСЕК серії 10ААА № 129391 від                      23 грудня 2014 року видана установою, що знаходиться на території, не підконтрольній українській владі, та з 01 грудня 2014 року та документи, видані такою установою, не мають юридичної сили.
Посилаючись на те, що відповідач не мав підстав припиняти  сплату його страхових виплат на підставі того, що ним на підтвердження втрати професійної працездатності була надана довідка Міжрайонної травматологічної МСЕК м. Макіївки від 23 грудня 2014 року, просив зобов`язати Фонд  нарахувати та сплатити йому страхові виплати втраченого заробітку залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) за період з 01 березня 2016 року по 19 жовтня 2017 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від            13 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Покровське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 страхові виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) за період з 01 березня 2016 по 19 жовтня 2017 року.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що довідка МСЕК від                       23 грудня 2014 року видана на бланку Міністерства охорони здоров`я України, містить печатку обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецька, та підпис голови МСЕК, та дійшов висновку, що довідка видана українською установою і дає підстави для нарахування та виплати відповідачем щомісячної страхової виплати у звязку із втратою професійної працездатності позивачу через нещасний випадок на підприємстві, що мав місце 03 вересня 2010 року, за період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2017 року.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишено без задоволення. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від                  13 березня 2018 року залишено без змін.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про задоволення позову, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 13 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій надали невірну оцінку акту огляду МСЕК від 23 грудня 2014 року, на підставі яких проводились страхові виплати з 01 січня 2015 року, виданій Міжрайонною травматологічною МСЕК м. Макіївки, яка знаходиться на території, що не контролюється українською владою. Також поза увагою судів залишилося те, що 27 вересня 2016 року ОСОБА_1 надав згоду на зняття з нарахування зайвої страхової суми.
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                               31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 235/186/18 з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                   17 червня 2020 року зазначену справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що актом (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 03 вересня 2010 року, затвердженим                        05 вересня 2010 року директором ВП «Шахта Бутівська» ДП «Макіїввугілля», та актом  № 37 про  нещасний випадок на підприємстві, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1, затвердженим директором ВП «Шахта Бутівська» ДП «Макіїввугілля», підтверджуються, що з позивачем 03 вересня 2010 року під час роботи на вказаному підприємстві на посаді проходчика стався нещасний випадок на виробництві та він отримав виробничу травму.
27 грудня 2010 року міжрайонною травматологічною медико-соціальною експертною комісією м. Макіївка позивачу встановлено 10% втрати професійної працездатності строком на один рік (виписка з акта огляду МСЕК від 27 грудня 2010 року та довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 27 грудня 2010 року).
25 січня 2011 року Червоногвардійським відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань  м. Макіївки прийняті постанова «Про призначення потерпілому щомісячної страхової  виплати» та постанова «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності», за змістом яких позивач перебуває на обліку з вересня 2010 року, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво; середньомісячна заробітна плата (дохід) перед настанням страхового випадку становила 5 912,36 грн; призначено щомісячні страхові виплати в розмірі 591,24 грн, починаючи з 27 грудня 2010 року по 31 грудня 2011 року включно.
Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААА № 135792 від 15 січня 2013 року, виданою міжрайонною травматологічною медико-соціальною експертною комісією м. Макіївка позивач повторно був оглянутий на МСЕК, результатами огляду йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності з 01 січня 2013 року до 01 січня 2015 року.
Також суд установив, що згідно з довідкою МСЕК серії 10АА № 129391 від 23 грудня 2014 року, виданою міжрайонною травматологічною медико-соціальною експертною комісією м. Макіївка позивач повторно був оглянутий МСЕК, за результатами огляду йому підтверджено                     20% втрати професійної працездатності з 01 січня 2015 року до 01 січня 2017 року.
Згідно з довідкою МСЕК серії АБ № 0046085 від 20 вересня 2016 року, виданий обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією м. Краматорськ позивач повторно був оглянутий на МСЕК, за результатами огляду йому було підтверджено 20% втрати професійної працездатності з 16 вересня 2016 року до 01 жовтня 2019 року.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                     2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від                  13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року                       № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, установлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здіцснюється в порядку іншого судочинства.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для рощгляду таких спорів законом встановлено інший порядоксудового провадження.
 
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті                        4 КАС України).
 
Під час визначення предмета юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Преамбулою Закону № 1105-XIV передбачено, що цей Закон відповідно до основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язквого державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворюванння, охорони життя та здоров`я. 
 
Згідно із частинами першою, другою статті 4 Закону № 1105- XIV Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.
 
Одними із принципів соціального страхуваня, відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 3 вказаного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.
 
Пунктами 6, 7 статті 6 Закону № 1105-XIV рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою, відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
 
Відповідно до статті 8 Закону № 1105-XIV виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить  діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділеннях в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межахта в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.
 
Згідно зі статтею 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які смпричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних полуг відповідно до цього Закону.
 
Тобто Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями. 
 
Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 405/5366/17 (провадження № 11-876апп18) та постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16 (провадження № 11-350апп18).
 
Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що у спірних правовідносинах Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є суб`єктом владних повновжень, надленим власними управлінськими функціями, а спір має ознаки публічно-правових відносин, отже підлягає розгляду за правилами КАС України.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Ураховуючи наведене, рішення судів попепредніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України та частини першої статті 414 цього Кодексу.
 
Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
 
Керуючись статями 255, 256, 400, 402, 409, 414, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити частково.
 
Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від                 13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року скасувати.
 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про нарахування та сплати страхових виплат закрити.
 
Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
 
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у нього наявне право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко  	
 	В. М. Коротун  	
 	В. А. Стрільчук