Ухвала
 
22 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 509/4359/14-ц
провадження № 61-10225ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про роз`яснення рішення суду у справі № 509/4359/14-ц за первісним позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державної міграційної служби України Овідіопольського районного сектору управління державної міграційної служби в Одеській області, третя особа - служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, скасування акту та зобов`язання вчинити певні дії, 
 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» звернулося до суду із заявою про роз'яснення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня          2017 року заявуТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» задоволено,  роз'яснено рішення Овідіопольського районного суду Одеської області                    від 22 вересня 2015 року,а саме: рішенням суду визнано прилюдні торги                    від 29 листопада 2013 року не дійсними, що є підставою для відновлення з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, - записівпро іпотеку та заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що були накладені у зв`язку з посвідченням іпотечного договору, укладеного між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» і ОСОБА_1 , та посвідченого 24 січня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н. А. за реєстровим № 211.          
Постановою Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника - адвоката Бойко С. В., задоволено. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області                      від 22 жовтня 2020 року скасовано. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про роз`яснення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року відмовлено. 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 09 липня 2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Ухвали суду щодо роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення, зазначені у пункті 21 частини першої статті 353 ЦПК України.
Виходячи із системного аналізу правового висновку, сформульованого у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі № 755/10786/16-ц, при визначенні судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню за пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, визначальним є не те, яке судове рішення ухвалив суд апеляційної інстанції, а те, чи підлягає касаційному оскарженню ухвала суду першої інстанції, яка була предметом апеляційного перегляду.
Таким чином, за змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, ухвали суду першої інстанції та постановлені за результатами їх перегляду судові рішення апеляційного суду з питань щодо роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Ураховуючи наведене, постанова Одеського апеляційного суду від 28 травня  2020 року, прийнята за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, не переглядається в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                             ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року необхідно відмовити.
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про роз`яснення рішення суду у справі                                  № 509/4359/14-ц за первісним позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державної міграційної служби України Овідіопольського районного сектору управління державної міграційної служби в Одеській області, третя особа - служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, скасування акту та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                       С. П. Штелик
 
                                                                                                                  А. А. Калараш  
 
                                                                                                                  В. М. Сімоненко