Постанова                                                 
Іменем  України
 
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 643/7429/15-ц
провадження № 61-42953св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Мартєва С. Ю.,
 
учасники справи:
 
позивач - Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Московський»,
представник позивача - адвокат Рогожук Сергій Леонідович,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Командарм»,
третя особа - Харківська міська рада,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Московський» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року у складі судді Єрмак Н. В. та постанову Харківського апеляційного суду від           18 липня 2018 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бровченка І. О.,        Бурлаки І. В.,
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Московський» (далі - ОК «ГБК «Московський») звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнював, до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Командарм» (далі - ОК «ГБК «Командарм»), третя особа - Харківська міська рада, про знесення самочинно збудованих гаражних боксів.
 
Позовна заява мотивована тим, що ОК «ГБК «Московський» на підставі державного акту серії Б № 047459, виданого виконавчим комітетом Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області у 1988 році, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право користування землею за № 187, є користувачем земельної ділянки площею 3,25 га, наданої для будівництва гаражів та розташованої на АДРЕСА_1 . Однак на зазначеній земельній ділянці, на VIII, IX та Х лініях гаражного кооперативу, ОСОБА_1 самочинно збудувала 104 гаражних бокси. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2008 року визнано право власності  ОСОБА_1 на вказані гаражі в порядку забудови, проте 19 червня 2012 року вказане рішення було скасовано в апеляційному порядку та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
На даний час власником спірних гаражних боксів вважає себе ОК «ГБК «Командарм», але зареєстрованого права власності на вказані гаражні бокси не має, земельна ділянка ОК «ГБК Командарм» для будівництва та обслуговування гаражів не надавалась.
 
Позивач стверджує, що спірними об`єктами ніхто не опікується, вони мають незадовільний технічний стан, що може стати перешкодою для користування членами кооперативу «Московський» своїми гаражами, що мають спільні конструктивні елементи з самочинно побудованими гаражами. Крім того, самочинно збудовані споруди на земельній ділянці позивача є перешкодою для впорядкування правовстановлюючих документів про право на землю для їх приведення у відповідність до норм діючого законодавства.
 
У зв`язку з чим, позивач просив знести самочинно збудовані гаражі за рахунок відповідачів.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року в задоволенні позову ОК «ГБК «Московський» відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2006 року ОСОБА_2 набула права власності на будівлі та право користування прилеглою територією до будівель літерою: Б1, В-1, Д-1 площею 1,5 га на АДРЕСА_1 ; а рішенням Харківської міської ради від 26 вересня 2012 року № 839/12 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 1,2058 га за вказаною адресою для експлуатації та обслуговування гаражів і нежитлових будівель літ. Б-1, В-1, Г-1, Д-2. Тобто ОСОБА_2 , набувши права власності на будівлі, набула права на земельну ділянку, на якій вони розташовані.
 
При цьому, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що доводи позивача про те, що спірна земельна ділянка належить на праві користування ГБК «Московському» не підтверджено жодними доказами, як і не підтверджено фактів порушення його прав чи прав інших осіб.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 липня 2018 року апеляційну скаргу ОК «ГБК «Московський» задоволено частково.
 
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року в частині задоволення позову ОК «ГБК «Московський» до ОК «ГБК «Командарм» скасовано і в цій частині провадження у справі закрито.
 
Роз`яснено, що позов ОК «ГБК «Московський» до ОК «ГБК «Командарм» підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, а закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог до ОК «ГБК «Командарм», суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України позов у зазначеній частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі ОК «ГБК «Московський», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що спірні гаражні бокси збудовані на належній позивачу на праві користування з 1988 року земельній ділянці. При цьому висновки судів першої та апеляційної інстанції про те, що до ОСОБА_2 перейшло право на земельну ділянку на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2006 року є помилковими, оскільки у відповідача відсутні правовстановлючі документи на користування земельною ділянкою. Зокрема, заявник стверджував, що зазначене рішення Московського районного суду м. Харкова було лише підставою для оформлення права користування ОСОБА_2 земельною ділянкою шляхом укладення з Харківською міською радою договору оренди, оскільки рішення суду до правовстановлюючих документів не відносилося та потребувало виконання.
 
При цьому, ОК «ГБК «Московський»посилався на те, що суди першої та апеляційної інстанції застосували положення статті 377 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли до набрання цією нормою чинності.
 
Касаційна скарга не містить доводів стосовно незаконності оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в частині закриття провадження у справі за позовними вимогами, пред`явленими до ОК «ГБК «Командарм», а тому в цій частині вказана постанова відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначала, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2006 року, яке набрало законної сили, за нею визнано право власності на будівлі літ. «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-1» на АДРЕСА_1 та право користування прилеглою до цих будівель територією площею 1,5 га, а тому до неї перейшло право на зазначену земельну ділянку, а права будь-яких інших осіб на неї припинилися. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОК «ГБК «Московський» на рішення Московського районного суду м. Харкова від              11 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 липня 2018 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Московського районного суду м. Харкова. 
 
У листопаді 2018 року справу № 643/7429/15-ц передано до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що в 1988 році виконавчим комітетом Харківської міської (районної) ради депутатів трудящих видано Гаражно-будівельному кооперативу «Московський» державний акт на право користування землею Української Радянської Соціалістичної республіки серії В №047459 , яким за вказаним кооперативом закріплено на умовах безстрокового та безоплатного користування 3,25 га землі в межах згідно з планом землекористування. Земля надана для будівництва гаражів; вказаний державний акт зареєстровано в Книзі державних актів на право користування землею за № 187.
 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2006 року, яке набрало законної сили, зокрема, визнано право користування прилеглою територією (тимчасова стоянка) до будівель літ: Б-1, В-1, Г-1, Д-1 розміром 1,5 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнано право власності на ці будівлі та інший ряд нежитлових будівель та гаражів за ОСОБА_2 
 
19 січня 2010 року ОСОБА_2 разом із засновниками утворили Обслуговуючий кооператив «Командарм» та в подальшому звернулися до Харківської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки до будівель під літерою Б-1, В-1, Г-1, Д-1 нежитлових приміщень та гаражів.
 
Рішенням Харківської міської ради від 26 вересня 2012 року № 839/12 зазначену заяву задоволено та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею орієнтовно 1,2058 га на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів, нежитлових будівель літ. «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-2».
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням Харківської міської ради, ОК «ГБК «Московський» оскаржило його в судовому порядку. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року позов ОК «ГБК «Московський» задоволено та визнано недійсним пункт 43 додатку «Перелік юридичних і фізичних осіб, яким надається дозвіл на розроблення проектів відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 839/12 від 26 вересня 2012 року «Про надання дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд», яким ОК «ГБК «Командарм» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 1,2058 га на   АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів, нежитлових будівель літ. «Б-1», літ. «В-1», літ. «Г-1», літ. «Д-2».
 
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року, апеляційні скарги Харківської міської ради, ОК «ГБК «Командарм» задоволено. Постанову Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно за статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
 
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
 
У частині четвертій вказаної статті передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
 
Із змісту наведених норм вбачається, що звернутися з позовом про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може власник чи користувач земельної ділянки або інша особа, права якої порушено.
 
Звертаючись до суду з позовом про знесення самочинного будівництва ОК «ГБК «Московський» стверджував, що відповідач ОСОБА_1 збудувала 104 гаражних бокси на земельній ділянці, що належить йому на праві користування з 1988 року, а також посилався на положення частини четвертої статті 376 ЦК України як на правову підставу для задоволення позовних вимог.
 
Як уже зазначалося, позивач користувався земельною ділянкою площею 3,25 га, розташованою на АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право користування землею Української Радянської Соціалістичної республіки серії В №047459 , виданого виконавчим комітетом Харківської міської (районної) ради депутатів трудящих у 1988 році. Однак згодом рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня         2006 року, яке набрало законної сили, зокрема, визнано право користування прилеглою територією (тимчасова стоянка) до будівель літ: Б-1, В-1, Г-1, Д-1 розміром 1,5 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнано право власності на ці будівлі та інший ряд нежитлових будівель та гаражів за ОСОБА_2 .
 
Відповідно до пункту «е» частини першої статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
 
Таким чином, гаражні бокси, які просить знести ОК «ГБК «Московський», знаходяться на земельній ділянці площею 1,5 га, яка, в свою чергу, розташована в межах земельної ділянки площею 3,25 га, та право користування якою визнано судовим рішенням за  ОСОБА_2 . При цьому, право користування позивача на вказану земельну ділянку площею 1,5 га припинилося з підстав, передбачених пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України, у звязку з набуттям  ОСОБА_2  права власності на споруди, які на ній розташовані.
 
Таким чином, встановивши, що спірні об`єкти нерухомості, збудовані на земельній ділянці, право користування на яку ОСОБА_2 набула на підставі рішення суду, а право позивача на цю земельну ділянку припинилося і він не надав доказів того, що збудовані відповідачем гаражні бокси порушують його права чи права інших осіб, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків про безпідставність заявлених позовних вимог.
 
Доводи касаційної скарги правильність зазначених висновків не спростовують. Зокрема, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 не уклала з Харківською міською радою договору оренди спірної земельної ділянки, оскільки, як уже зазначалося, право позивача на користування цією земельною ділянкою припинено, а тому не підлягає захисту.
 
Посилання в касаційній скарзі на неправильність застосування до спірних правовідносин положень статті 377 ЦК України є по своїй формальними та не впливають на правильність вирішення спору по суті.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.
 
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Московський» залишити без задоволення.
 
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року в нескасованій частині та постанову Харківського апеляційного суду від 18 липня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           Є. В. Петров

В. М. Сімоненко

                                                                                                                      С. Ю. Мартєв