П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2907/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
25 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Білої Л.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
предствника позивача: Балтака О.О. 
представника відповідача: Тимошевської Ю.Й.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року  (повний текст рішення складено 21.01.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року позивач, ОСОБА_2 , звернувся в Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відповідача) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень:
- №0005811305 від 01.03.2019, яким платнику податків було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 132196,09 грн, з яких за основним платежем 105756,87 грн, за штрафними санкціями 26439,22 грн за порушення п.п. "д", п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України;
- №0005821305 від 01.03.2019, яким платнику податків було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 11016,34 грн, з яких основним платежем 8813,07 грн, за штрафними санкціями 2203,07 грн за порушення п.п. 1.2, 1.3, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 09.01.2020 позов задоволено частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019 за №0005811305 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за основним зобов`язанням в розмірі 72 078,99 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 18019,75грн.
Також, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019 за №0005821305 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір за основним зобов`язанням в розмірі 6006,58 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1501,65грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу та вважає, що  місцевий адміністративний суд допустив невідповідність виснов ків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у свою чер гу призвело до неправильного вирішення, в частині відмови у задоволені позовних вимог, справи по суті, а це в свою чергу у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 317 КАС України є підставою для зміни судового рішення. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що якщо частину оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яку суд вважає неправомірним, виокремити неможливо, то таке податкове повідом лення-рішення підлягає скасуванню повністю. При цьому скасування рішення конт ролюючого органу повністю у такій ситуації дає йому можливість визначити в уста новленому законодавством порядку правильне рішення, зокрема, через прийняття нового рішення. У відповідності до правового висновку викладеного у постанові Вер ховною Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 14.05.2019 р. у справі № 813/3641/15 (провадження № К 9901/26649/18) місцевий адміністративний суд, надаючи правову оцінку підставам відповідальності і розміру штрафної (фінансової) санкції, застосованої контролюючим органом, не вправі підміняти собою такий орган та приймати рішення щодо зміни підстав застосування штрафної (фінансо вої) санкції та визначення її розміру та до складу повноважень суду не входять пи тання проведення документальної перевірки платника податків на предмет встанов лення наявності або відсутності порушень податкового законодавства та визначення суми податкового зобов`язання. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що згідно із рішенням про анулювання боргу №31-3-1-7/22 від 27.05.2016 за кредитним договором №11128996000 від 16.03.2007 кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_2 , а саме суми основного боргу 23 407,90 доларів США (587 538,17 гривень по курсу НБУ станом на 27.05.2016), суми процентів та штрафних санкцій. Відомостями з ЦБД ДРФО підтверджено, що ОСОБА_2 в 2016 році отримав дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в сумі 587 538,17 грн. Також, в ході проведення доперевірочного аналізу, Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області надіслано запит від 14.06.2017 за №5582/10/02-28-13 на адресу АТ "УкрСиббанк" для підтвердження виплачених доходів і надання документів. На вищевказаний запит отримано відповідь від АТ "УкрСиббанк", лист від 07.07.2017 за №14-2-2/11928, яким підтверджено достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зазначених у звітності форми 1-ДФ за 1 кв. 2016 року з ознакою доходу "126". При цьому, АТ "УкрСиббанк" відображено вищевказаний дохід у звітності форми 1-ДФ за 2 кв. 2016 року з ознакою доходу "126" та виконано вимоги п.п "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в повному обсязі. Вважає, що ОСОБА_2 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та не відображено доходу, отриманого платником як додаткове благо і не сплачено податок з таких доходів.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення  суду першої інстанції - без змін.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.03.2007 між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір про надання кредиту № 11128996000, згідно з яким банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 77 000,00 доларів США, а позивач взяв на себе зобов`язання повернути їх банку в порядку та на умовах, визначних у договорі, не пізніше 15.03.2017.
Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 338 850,00 грн за курсом НБУ на день укладення цього Договору.
27.05.2016 АТ "УкрСиббанк" повідомив позивача щодо прийнятого рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 11128996000 від 16.03.2007, а саме: суми основного боргу (кредиту) в розмірі 23 407,90 доларів США, що складає 587 538,17 гривень по курсу НБУ станом на 27.05.2016; суми процентів в розмірі 12 771,36 доларів США, що складає 320 561,07 гривень по курсу НБУ станом на 27.05.2016; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягнення на підставі судового рішення в розмірі 23 407,00 гривень.
Крім того, в повідомлені вказано, що відповідно до  пп. "д" 164.2.17, п. 164.2 ст. 164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом позивача, отриманим як додаткове благо. Відтак позивачу необхідно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній декларації з ПДФО та сплатити військовий збір, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
14.06.2017 відповідач надіслав запит за № 5582/10/02-28-13 на адресу АТ "УкрСиббанк" з проханням надати інформацію щодо суми боргу ОСОБА_2 анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, а також надати  повідомлення (висновок) про суму прощеного боргу.
Згідно інформації викладеної в листі № 14-2-2/11928 від 07.07.2017 АТ "УкрСиббанк" підтвердив інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичній особі ОСОБА_2 у 2016 році, в повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма 1 ДФ) за ознакою доходу "126" доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованих кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164 ПК України та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1 ДФ.
Посадовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ст. 79 ПК України, наказу № 7564 від 07.12.2018 та повідомлення №5681 від 07.12.2018 було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДФО з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "УкрСиббанк" за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.
За результатами перевірки складено акт № 2887/13/ НОМЕР_2 від 14.08.2019, яким зафіксовано порушення позивачем:
- абзацу "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, внаслідок чого донараховано ПДФО за 2016 рік на загальну суму 105 756,87 грн;
- пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір за 2016 рік на загальну суму 8813,07 грн.
Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що у 2016 році позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 587 538,17 грн, що підтверджується інформацією, наданою АТ "УкрСиббанк" в податковому розрахунку за формою № 1-ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб за ознакою "126" - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо. Разом з тим, вказаний дохід позивач не задекларував та не сплатив до бюджету відповідні суми ПДФО та військового збору.
01.03.2019 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення за № 0005811305, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО за основним зобов`язанням в розмірі 72 078,99 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 18019,75 грн, та за № 0005821305, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за основним зобов`язанням в розмірі 6006,58 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1501,65 грн.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями ПК України.
Так, згідно з п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзаців другого, третього пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Підпунктами 14.1.54, 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
За правилами п.п. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Згідно вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.
Законом України від 9 квітня 2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
При цьому, дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Наведені норми також вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.
При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
Крім того, кредитор в свою чергу має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 826/6896/17, від 1 жовтня 2019 року № 826/4578/17, від 29 січня 2019 року № 821/707/17.
Як встановлено судом першої інстанції, взаємовідносини позивача з АТ "УкрСиббанк" по кредитному договору від 16.03.2007 припинились у зв`язку з прийняття банком, як кредитором, рішення про анулювання позивачу кредитної заборгованості в розмірі 23 407,90 доларів США. Саме цю суму АТ "УкрСиббанк" відобразив у розрахунку за формою № 1-ДФ про суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ОСОБА_2 , за ознакою "126" - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо. Як наслідок, саме з цієї суми доходу відповідач визначив грошові зобов`язання позивача з ПДФО в сумі 105 756,87 грн та з військового збору в сумі 8813,07 грн за результатами звітного 2016 року.
Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач безпідставно не застосував положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та не врахував, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.
Також зазначено, що при анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла до 01.01.2014 і не була погашена до цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), яка не погашена до 1 січня 2014 року та яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора, за мінусом різниці між сумою такого основного боргу в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014.
Таким чином, з метою правильного визначення бази оподаткування та, відповідно, сум грошового зобов`язання, що підлягають сплаті позивачем у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага за 2016 рік, контролюючий орган повинен був перевірити отриману податкову інформацію та з`ясувати, зокрема, чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, із неї яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, із неї яка сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом НБУ, із неї: еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014, на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014.
Натомість, під час проведення перевірки відповідач керувався податковим розрахунком за формою 1-ДФ та листом № 14-2-2/11928 від 07.07.2017, в якому АТ "УкрСиббанк" підтверджує достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів на користь позивача основної суми боргу в розмірі 23 407,90 доларів США. Відтак розрахунок ПДФО, який підлягає до сплати позивачем за 2016 рік, було помилково обчислено в розмірі 105 756,87 (587 538,17 х 18%). Аналогічно не вірно розраховано військовий збір в сумі 8813,07 (587 538,17 х 1,5%).
Тобто, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2016 рік відповідач неправомірно включив суми, які відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом, тому суми грошових зобов`язань позивача з ПДФО та військового збору були визначені помилково та істотно завищені.
Відповідно до пп. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Згідно з пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу 10 Податкового кодексу України ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Відповідно до пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу 10 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу
Пунктом 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до повідомлення про анулювання боргу сума основного прощеного банком боргу становить 23 407,90 доларів США, що складає еквівалент 587 538,17 грн. Водночас сума вказаного боргу, визначена за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014, становить 187 099,35 грн (23 407,90 доларів США*7,9930 грн).
Отже, різниця між основною сумою анульованого позивачу боргу за кредитним договором в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за кредитним договором з іноземної валюти в гривню, та сумою боргу, яка визначена за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014, становить 400 438,82 грн (587 538,17 - 187 099,35).
При цьому, сума загального річного оподатковуваного доходу, отриманого фізичною особою ОСОБА_2 як додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, з урахуванням вимог пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу України становить 187 099,35 грн (587 538,17 - 400 438,82).
Відтак правомірно визначений розмір грошових зобов`язань позивача за результатами 2016 року становить:
- з ПДФО: 33 677,88 грн (187 099,35 * 18%) та штрафна санкція у розмірі 25% на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України в сумі 8419,47 грн, що всього становить 42 097,35 грн.
-з військового збору: 2806,49 грн (187 099,35 * 1,5%) та штрафна санкція у розмірі 25% на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України в сумі 701,62 грн, що всього становить 3508,11 грн.
Слід також зазначити, що зважаючи на обставини, які були встановлені під час розгляду справи відповідачем було надано клопотання про долучення до матеріалів справи додатків, зокрема перерахунок основної суми донарахованих податків і зборів та штрафних санкцій до акту позапланової невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 від 30.01.2019, що відповідає розрахунку наведеному судом першої інстанції.
Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачу визначено суму грошового зобов`язання з ПДФО в загальному розмірі 132 196,09 грн, в тому числі основне зобов`язання на суму 105 756,87 грн та штрафна санкція в сумі 26439,22 грн, та з військового збору в загальному розмірі 11 016,34 грн, в тому числі основне зобов`язання в сумі 8813,07 грн та штрафна санкція в сумі 2203,27 грн. Отже, виходячи з тієї суми, яка протиправно донарахована позивачу, та суми яка належить до сплати (правомірно визначені грошові зобов`язання), податкові повідомлення-рішення від 01.03.2019 підлягають скасуванню в частині, а саме:
- рішення за №0005811305 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за основним зобов`язанням в розмірі 72 078,99 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 18019,75 грн.
- рішення за №0005821305 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір за основним зобов`язанням в розмірі 6006,58 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1501,65 грн.
Також, враховуючи той факт, що в даному випадку можливо виокремити, ідентифікувати, визначену оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями суму грошового зобов`язання з ПДФО, військового збору та штрафних санкцій, яка визначена контролюючим органом правомірно, а яка протиправно, тому судом першої інстанції зроблено правомірний висновок, що спірне податкове повідомлення-рішення підлягало частковому скасуванню.
Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції змінено податкові повідомлення-рішення в частині встановлених під час розгляду справи сум.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  26 серпня 2020 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Біла Л.М.