ПОСТАНОВА
Іменем України

14 вересня 2020 року

Київ
справа № 213/1793/16-а(2-а/213/45/16)
провадження № К/9901/29926/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Чумака С.Ю., Гімона М.М., Юрко І.В. від 6 грудня 2016 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила:
- визнати протиправними дії Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як правонаступника управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1  пенсію за вислугу років. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  посада, яку займала позивачка, не входить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від                          4 листопада 1993 року № 909, що унеможливлює застосування до неї статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме включення стажу роботи на цій посаді до вислуги років працівника охорони здоров`я.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від                       6 грудня 2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.
Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язано Криворізьке південне об`єднання управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з               29 січня 2016 року.

5. Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відомостями трудової книжки підтверджується, що спеціальний стаж роботи на час первісного звернення за призначенням пенсії за вислугу років позивача становив            27 років, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Право на пенсію за вислугу років у ОСОБА_1 виникло ще до 2014 року, на момент досягнення спеціального стажу більше 25 років, і на той час жодних додаткових умов, зокрема, наявності певного віку, пенсійне законодавство не передбачало, а відтак до спірних відносин повинні застосовуватись норми пункту «е» статті 55 закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла саме на момент набуття вказаного права позивача, оскільки правовідносини щодо пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення. У зв`язку з цим досягнуті особою соціальні гарантії (право на певний вид пенсії) не можуть бути звужені шляхом подальшого внесення змін до законодавства.
Стаж роботи позивачки на посаді фармацевт-реалізатор у період з 2 серпня 1996 року по 17 серпня 1999 року в ПП «Євроаптека-сервіс» входить до переліку посад, визначених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 385 від 28 жовтня 2012 року, оскільки на момент знаходження позивачки на посаді фармацевт-реалізатор діяла постанова Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року            № 909, якою, зокрема, встановлено, що до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад).
    
Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського  апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року та залишити в силі постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від                        20 жовтня 2016 року. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1  в період:
- з 18 серпня 1986 року по 13 березня 1987 працювала на посаді асистента в Криворізькому міському аптекоуправлінні; 
- з 24 березня 1987 року по 10 листопада 1988 року - на посаді фармацевта в аптеці № 34; 
- з 24 листопада 1988 року по 7 березня 1989 року -  на посаді фармацевта в аптеці № 255; 
- з 9 березня 1989 року по 30 листопада 1993 року - на посаді фармацевта в Центральній районній аптеці № 128;
- з 9 грудня 1993 року по 1 серпня 1996 року - на посаді фармацевта в аптеці № 64;                 
- з 2 серпня 1996 року по 17 серпня 1999 року - на посаді фармацевта-реалізатора в приватному підприємстві «Євроаптека-сервіс»; 
- з 1 вересня 1999 року по 30 червня 2000 року - на посаді фармацевта в ТОВ «Аптека № 63»;
- 1 липня 2000 року прийнята на посаду фармацевта в аптечний кіоск ТОВ «Фалбі»;
- 30 грудня 2003 року переведена на посаду завідувача в аптечний пункт № 1 аптеки № 1 ТОВ «Фалбі»; 
- 31 грудня 2008 року звільнена з посади за статтею 36 КЗпП України;
- з 1 січня 2009 року по 19 листопада 2013 року працювала на посаді завідувача в аптечному пункті № 1 аптеки № 1 ТОВ «Фалбі-Кривий Ріг».
18 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідач листом від 26 вересня 2014 року № 5747/06/17 повідомив позивачку про відмову у призначені пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю необхідного стажу, мотивуючи відмову тим, що посаду фармацевта-реалізатора не передбачено Переліком закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385. 
23 липня 2015 року позивачка повторно звернулась до УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу із заявою про перегляд рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років. 
Відповідач листом від 6 серпня 2015 року № 4773/05/21 роз`яснив позивачці, що оскільки посада фармацевта-реалізатора не передбачена Переліком закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385, рішенням комісії від 26 вересня 2014 року їй відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю спеціального стажу. Одночасно роз`яснено, що відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 № 213-VIII, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 роки та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.
26 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, де просила продублювати відповідь на її звернення щодо призначення пенсії за вислугу років.
Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 30 травня 2016 повідомило позивачку про те, що відповідно до редакції пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка діє з 1 січня 2016 року, особи, що народились в період з                         1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року та при наявності спеціального стажу роботи з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року не менше 25 років 6 місяців, мають право на пенсію за вислугу років при досягненні 51 року 6 місяців. Оскільки позивач не відповідає цим вимогам, права на вказану пенсію у неї немає. 

8. Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що посада фармацевта-реалізатора не передбачена Переліком закладів і установ освіти охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 4 листопада 1993 року  № 909, тому для зарахування періоду роботи позивачки на посаді фармацевта-реалізатора а саме: з           2 серпня 1996 року по 30 червня 2000 року, до спеціального стажу немає законних підстав. 
Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України  «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.
До досягнення 55-річногго віку, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим пункту «е» (не менше 26 років; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим пункту «е», та після досягнення ними віку 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року.
Отже, головною вимогою для набуття права виходу на пенсію відповідно до вимог пункту «е» статті 55 Закону України  «Про пенсійне забезпечення» до досягнення 55-річного віку  є наявність станом на 1 січня 2016 року спеціального стажу 25 років 6 місяців, а також досягнення встановленого віку. 
Станом на 26 травня 2016 року стаж роботи позивачки за вислугою років становить 24 роки 1 місяць 1 день з необхідних 25 років 6 місяців. Станом на 26 травня 2016 року вік позивачки становив 48 років з необхідних 51 рік 6 місяців.
Твердження позивачки про її звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії від 6 серпня 2015 року є помилковим, оскільки позивачка зверталась до відповідача із заявою від 23 липня 2015 року, але не з заявою про призначення пенсії, а з заявою про перегляд раніше прийнятого рішення, інша заява на адресу відповідача в серпні 2015 року не надходила.
Відповідно до пункту 1.7 постанови Правління Пенсійного фонду України від                        25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Пунктом 4.1 Порядку зазначається, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії при зверненні особи з відповідною заявою.
Порядком затверджено форму заяви встановленого зразка, а саме додатком 2 до Порядку.
У зв`язку з тим, що протягом 2015 - 2016 років позивачка не зверталась до відповідача з заявою про призначення пенсії, відповідач в зазначений період не розглядав питання про призначення їй пенсії.
          
10. Відзиву на касаційну скаргу Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

13. Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України  «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на 18 вересня 2014 року (перше звернення позивачки) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального захисту населення за наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

14. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII статтю 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, згідно із пунктом «е» цієї статті право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

15. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII внесено зміни до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме у статті 55 в абзаці першому слова «незалежно від віку» замінено словами та цифрами «після досягнення 55 років і»; доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим такого змісту: «До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:
які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;
1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:
50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;
50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;
51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;
51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року…».

16. Розділ 2  Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 передбачено, містить такі найменування закладів та установ, як аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії, а також посад - провізори, фармацевти (незалежно від найменування посад), лаборанти. 

17. Пунктом 2 Примітки до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого        постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року          № 909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Відповідачем не зараховано до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії  за вислугу років період роботи ОСОБА_1 з  2 серпня 1996 року по 17 серпня 1999 року  на посаді фармацевта-реалізатора в приватному підприємстві «Євроаптека-сервіс».

19. Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

20. Як убачається з трудової книжки на ім`я позивачки, ОСОБА_1 з  2 серпня 1996 року по 17 серпня 1999 року на посаді фармацевта-реалізатора в приватному підприємстві «Євроаптека-сервіс».

21. В період роботи позивачки на посаді фармацевт-реалізатор діяв Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 яким, зокрема, встановлено, що до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад).

22. Отже, посада фармацевта-реалізатора, яку позивачка займала у період з                        2 серпня 1996 року по 17 серпня 1999 року, відноситься до посад, яка дає право на пенсію за вислугу років.

23. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що позивачка до травня 2016 року не зверталась до відповідача із заявами про призначення пенсії за вислугу років, оскільки із листів управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2014 року № 5747/06/17 та від 6 серпня 2015 року № 4773/05/21 убачається, що 18 вересня 2014 року ОСОБА_1 було подано документи для призначення пенсії за вислугу років, однак їй було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки стаж роботи як працівника охорони здоров`я станом на 19 листопада 2013 року складав 24 роки 1 місяць 1 день.  Період роботи з 2 серпня 1996 року по 17 серпня 1999 року на посаді фармацевта-реалізатора в приватному підприємстві «Євроаптека-сервіс» не було зараховано до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

24. Враховуючи, що станом на 18 вересня 2014 року (перше звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років) у ОСОБА_1 був наявний стаж роботи понад 25 років на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку визнавши протиправними дії Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язав відповідача призначити позивачці пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року - без змін.  

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
судді                                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                                              І.В.  Желєзний