ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 
м. Київ
справа №804/317/16
адміністративне провадження №К/9901/32574/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод   ім. Ф.Е. Дзержинського» до   Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат              ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року (судді: Щербак А.А. (головуючий), Дурасова Ю.В., Баранник Н.П.) у справі № 804/317/16,

У С Т А Н О В И В:
І. Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
1. Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат                  ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - позивач, ПАТ «ДМК») звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган, Дніпропетровська митниця ДФС) про визнання недійсними та скасування картки відмови № 110010000/2015/20071 від 13.07.2015 та рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600414/1 від 13.07.2015.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган приймаючи картку відмови № 110010000/2015/20071 від 13.07.2015 та рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600414/1 від 13.07.2015 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки у відповідача не було жодних, встановлених діючим законодавством, підстав для визначення митної вартості за іншим методом, ніж за ціною договору. Позивач зазначає, що для митного оформлення товару була визначена митна вартість за основним методом - за ціною договору, на підтвердження чого надано митну декларацію з усіма необхідними документами, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.07.2015 № 110010000/2015/20071. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 13.07.2015 №110010000/2015/600414/1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржуване рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600414/1 від 13.07.2015 та картка відмови № 110010000/2015/20071 від 13.07.2015 були прийняті контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства.
4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просила скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДМК» у повному обсязі.
5. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС задоволено повністю. Скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року у справі № 804/317/16 та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДМК» у повному обсязі. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що оскаржувані картка відмови №110010000/2015/20071 від 13.07.2015 та рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600414/1 від 13.07.2015 були прийняті контролюючим органом на підставі та у межах повноважень, що передбачені діючим законодавством, оскільки митна вартість імпортованих товарів не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ПАТ «ДМК» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року у справі № 804/317/16.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29.04.2015 між ПАТ «ДМК» (покупець) та ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 15-0835-12, за умовами якого продавець зобов`язався здійснити поставку товару покупцю, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, зазначених у додатках до контракту. Згідно Додатку № 6 від 26.06.2015 до вказаного контракту № 15-0835-12 від 29.04.2015 продавець зобов`язався поставити залізорудний концентрат у кількості - 70 000 тон за ціною 2192,80 рублів РФ за одну тону, на умовах поставки: СРТ - станція Дніпродзержинськ, Придніпровської залізниці (Інкотермс -2010).
13 липня 2015 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із митною декларацією № 110010000/2015/021508 для митного оформлення товару: «концентрат залізорудний агломераційний». Митна вартість товару була заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до   статті 58 Митного кодексу України, а саме: 2200,09 RU за тону.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано наступні документи: контракт № 15-0835-12 від 29.04.2015; додаток № 6 від 26.06.2015 до контракту; рахунок-фактуру (інвойс) № БЕЛ00135 від 06.07.2015 разом з додатком до нього; лист ПАТ «ДМК» від 08.07.2015; залізничні накладні № 20019222 від 06.07.2015, № 47903976 від 08.07.2015; рахунок-фактуру б/н від 05.07.2015; сертифікати про походження товару форми СТ-1 № RUUA 50860009084491468 від 08.07.2015 та №RUUA 50860009094491469 від 08.07.2015; сертифікат якості № 96 від 05.07.2015; лист ПАТ «ДМК» № 062Д/1792 від 10.07.2015; копію митної декларації країни відправлення № 10101100/180615/0000719 від 29.06.2015.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, у зв`язку з чим декларанта повідомлено про можливість (відповідно до частини 6   статті 53 Митного кодексу України) подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Листом від 13.07.2015 № 062Д/1812 позивачем проінформовано контролюючий орган про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах контролюючого органу, в термін, визначений пунктом 3   статті 53 Митного кодексу України, та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно пункту 8   статті 55 Митного кодексу України.
Дніпропетровською митницею ДФС на підставі рішення від 13.07.2015                          № 110010000/2015/600414/1 було скориговано митну вартість шляхом її збільшення, а також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення           № 110010000/2015/20071 від 13.07.2015. Позивач звертався до контролюючого органу зі зверненням стосовно скасування рішення про коригування митної вартості № 110010000/2015/600414/1 від 13.07.2015, однак відповіддю № 2290/10/04-50-25-02 від 02.10.2015 позивача було повідомлено про залишення чинним рішення про коригування митної вартості.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до митного оформлення подано митну декларацію від 13.07.2015 № 110010000/2015/021508, відправником товару, відповідно до гр. 2 МД є ВАТ «Стойленский ГОК». Контролюючим органом було виявлено розбіжності: товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 № 15-0835-12 та додатком до цього контракту від 26.06.2015 № 6, що заявлений декларантом позивача як непрямий контракт, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. Продавцем товару відповідно до контракту є ТОВ «Русская горно-металлургическая компания», відправником товару, відповідно до гр. 2 МД №110010000/2015/021508 є ВАТ «Стойленский ГОК». Договору із третіми особами, що пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не надано.
Крім того, відповідно до зовнішньоекономічного контракту та додатку залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fе. Ціна залізорудного концентрату визначається додатком № 6 від 26.06.2015 на рівні 2192,80 руб. РФ/т при вмісті Fе 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fе, надбавка або знижка до базової ціни складає 24,29 руб. РФ/т за 1% Fе долі в пропорції.
Позивачем до документів митного оформлення надані наступні рахунки-фактури:     № БЕЛ00135 від 06.07.2015 без зазначення вмісту Fе. Також, позивачем до документів митного оформлення надано рахунок-фактуру від виробника товару - ВАТ «Стойленский ГОК»: б/н від 05.07.2015, відповідно до якого вартість товару визначена в єдиному розмірі 1 400 руб. РФ/т при базі Fе -66,3%. Рахунки виробника не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що їх видало.
Крім того було встановлено, що рахунки контрактоутримувача, рахунки виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. За відомостями гр. 46 наданої позивачем копії декларації країни експорту від                  № 10101100/180615/0000719 від 29.06.2015 митна вартість оцінюваного товару не відповідає ні рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача.
За умовами контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12, додатку № 6 від 26.06.2015 умовами поставки визначено СРТ Дніпродзержинськ. Зазначені умови поставки передбачають несення продавцем витрат доставки товару до місця призначення на кордоні України. В листі від 10.07.2015 № 062Д/1792 декларант позивача заявляє, що підтвердження транспортної складової територією України неможливо, у зв`язку з чим просить фактурну вартість вважати митною.
Листом від 13.07.2015 № 062Д/1812 позивач повідомив відповідача про неможливість надання додаткових документів.
Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 13.07.2015 №110010000/2015/600414/1 за резервним методом та позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови №110010000/2015/20071   від 13.07.2015. Товар був випущений у вільний обіг, а контролюючим органом було відмовлено позивачу у відкликанні спірного рішення про коригування митної вартості.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на порушення допущені відповідачем при оформленні товару до митного контролю та на неврахування судом апеляційної інстанції окремих положень Митного кодексу України, а також того, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено достовірну інформацію щодо визначення ціни товару та надано до контролюючого органу належні документи, які містили у собі всі відповідні дані, у відповідності до вимог Митного кодексу України, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
9. Відповідач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
10. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
11. Митний кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
11.1. Частина друга статті 52.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;          3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
11.2. Частини друга, третя, четверта, п`ята статті 53.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у   частинах п`ятій   і   шостій статті 52   цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;                                   2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;       7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
11.3. Частини перша, друга, третя, четверта статті 54.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у   частині першій статті 58   цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55   цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному    органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
11.4. Частина п`ята статті 55.
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
11.5. Частини перша - шоста статті 57.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями   статей 59   і   60   цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями   статей 59   і   60   цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до   статті 62   цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до   статті 63   цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
11.6. Частини перша - дев`ята статті 58.
Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:                          а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень   частини десятої   цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у   пункті 2 частини першої статті 57   цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень   частини десятої   цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.
Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).
Термін «ціна», що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.
13. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
14. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
15. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
16. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
17. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
19. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові та запереченні на апеляційну скаргу та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
20. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності правових підстав у контролюючого органу для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600414/1 від 13.07.2015 та картка відмови         № 110010000/2015/20071 від 13.07.2015.
21. У справі, що розглядається судом апеляційної інстанції встановлено, що вимога контролюючого органу щодо необхідність подання додаткових документів (у відповідності до вимог встановлених положеннями Митного кодексу України) була зумовлена наявністю розбіжностей у документах, наданих позивачем для підтвердження митної вартості оцінюваного товару, відносно числових значень складових митної вартості товарів, зокрема залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe, проте надані рахунки-фактури (інвойси) не містять даних відносно вмісту Fe. Крім того, в наданих позивачем для підтвердження митної вартості товару рахунках виробника вартість товару визначена в єдиному розмірі - на рівні   1 400,00 руб. РФ/т
Враховуючи встановлені обставини справи та виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що враховуючи що ціна товару, за умовами контракту, розраховується в залежності від вмісту Fe, зазначені невідповідності є суттєвими для обчислення ціни, у зв`язку з чим у контролюючого органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, а тому відповідач мав право витребувати у позивача додаткові документи.
Крім того, позивачем не було надано документів, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів. Позивачем було зазначено, що оскільки товар постачається на умовах СРТ Дніпродзержинськ, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено   Митним кодексом України. Однак, зазначене суперечить положенням   статті 53 Митного кодексу України щодо того, що документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом було запропоновано позивачу надати додаткові документи (за наявності) для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Однак, 13 липня 2015 року позивач листом повідомив про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах контролюючого органу, в термін, визначений пунктом 3   статті 53 Митного кодексу України, та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно пункту 8   статті 55 Митного кодексу України.
22. Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано документів на підтвердження заявленої ним митної вартості за основним методом її визначення (за ціною контракту) та не усунуто тих розбіжностей (невідповідності), які встановлені відповідачем та зазначені у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості. 
23. Судом апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених позивачем у адміністративному позові та запереченні на апеляційну скаргу, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені позивачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
24. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Митного кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року слід залишити без задоволення.
25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
26. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі № 804/317/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова