ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5496/19                                                 Суддя першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                    - Степанюка А.Г.,
          суддів                                        - Губської Л.В., Епель О.В.,
          при секретарі                              - Ліневській В.В.,  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» на проголошене о 13 годині 31 хвилині рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року, повний текст якого складено 10 лютого 2020 року, у справі за адміністративним позовом Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2019 року Державне спеціалізоване підприємство «Північна Пуща» (далі - Позивач, ДСП «Північна Пуща») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2019 року №0010795305, від 05.03.2019 року №0010945305, від 20.03.2019 року №0014565305, від 21.03.2019 року №0014845305 та №0014835305.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що, починаючи з 01.01.2017 року контролюючий орган набув повноважень здійснювати у ході проведення камеральної перевірки дослідження питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних інформаційних баз за період 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання. Викладене, на переконання суду, за умови, що Позивачем не заперечується факт несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань, свідчить про обґрунтованість прийнятих Відповідачем оскаржуваних індивідуальних актів.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів з посиланням на ряд правових позицій Верховного Суду зазначає, що положення ПК України не передбачають можливості перевірки своєчасності та повноти сплати податків і зборів, оскілки відповідні питання можуть бути предметом лише документальної перевірки.
Після усунення визначених в ухвалі від 13.04.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд вірно наголосив на тому, що предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженого податкового зобов`язання, а саме на ГУ ДПС у Київській області покладено обов`язок з контролю за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння рентної плати. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.07.2020 року.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у лютому 2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку ДСП «Північна Пуща» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по рентній платі за спеціальне використання лісових ресурсів. У ході перевірки контролюючим органом виявлено, що Позивачем порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів, визначені п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, за період з 19.02.2018 року по 06.11.2018 року з кількістю затримки від 1 до 253 днів. Результати перевірки зафіксовані в акті від 12.02.2019 року №000306/10-36-53-05/40247540 (а.с. 13-14).
На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем прийняті:
- податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 04.03.2019 року №0010795305 (а.с. 7-9), яким до Позивача застосовано штрафні санкції за затримку від 73 до 253 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 508  313,30 грн. у розмірі 20% у сумі 101  662,66 грн. за платежем: «збір за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення та користування земельними ділянками лісового фонду);
- податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 05.03.2019 року №0010945305 (а.с. 10-12), яким до Позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов`язання в сумі 146  242,10 грн. у розмірі 10% у сумі 14  624,21 грн. за платежем: «збір за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення та користування земельними ділянками лісового фонду).
Крім того, у березні 2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку ДСП «Північна Пуща» з питань своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток. У ході перевірки контролюючим органом виявлено, що Позивачем порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання по розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та об`єднаннями, визначених пп. 57.1.1 п. 57.1 ст. 57, п. 76.3 ст. 76, п. 102.1 ст. 102, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, в сумі 7  400,00 грн. із затримкою на 49 днів. Результати перевірки зафіксовані в акті від 19.03.2019 року №000769/10-36-53-05/40247540 (а.с. 17-18).
На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 20.03.2019 року №0014565305 (а.с. 15-16), яким до Позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 49 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 7  400,00 грн. у розмірі 20% у сумі 1  480,00 грн. за платежем: «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємство та їх о».
Також, у березні 2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку ДСП «Північна Пуща» з питань своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток. У ході перевірки контролюючим органом виявлено, що Позивачем порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання по розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та об`єднаннями, визначених пп. 57.1.1 п. 57.1 ст. 57, п. 76.3 ст. 76, п. 102.1 ст. 102, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, в сумі 1  000,00 грн. із затримкою на 9 днів. Результати перевірки зафіксовані в акті від 20.03.2019 року №000787/10-36-53-05/40247540 (а.с. 21-22).
На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 21.03.2019 року №0014845305 (а.с. 19-20), яким до Позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 9 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 10  000,00 грн. у розмірі 10% у сумі 1  000,00 грн. за платежем: «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємство та їх о».
Поряд з іншим, у березні 2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку ДСП «Північна Пуща» з питань своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток. У ході перевірки контролюючим органом виявлено, що Позивачем порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання по податку на прибуток, визначених п. 57.1 ст. 57, п. 76.3 ст. 76, п. 102.1 ст. 102, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, в сумі 10  000,00 грн. із затримкою на 9 днів. Результати перевірки зафіксовані в акті від 20.03.2019 року №000786/10-36-53-05/40247540 (а.с. 25-26).
На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 21.03.2019 року №0014835305 (а.с. 23-24), яким до Позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 9 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 10  000,00 грн. у розмірі 10% у сумі 1  000,00 грн. за платежем: «податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції, виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 20, 75, 76, 86 Податкового кодексу України, а також правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №806/2419/16 та від 02.10.2018 року у справі №820/2244/17, прийшов до висновку, що оскільки факт несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань не спростовується Позивачем, а Відповідачем не було допущено виходу за межі предмету камеральних перевірок, то оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.
Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Тобто, у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2017 року змін до Податкового кодексу України (Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VIII), зокрема і до ст. 75, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, в тому числі і з податку на прибуток підприємств та рентної плати. 
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 року у справі №823/457/18.
За таких обставин посилання Апелянта на відсутність у контролюючого органу повноважень на проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого до 01.01.2017 року податкового зобов`язання не відповідає наведеним вище нормами матеріального права та позиції Верховного Суду, адже в силу ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, аналіз змісту наведених вище приписів Податкового кодексу України з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі №823/457/18 дає підстави стверджувати, що своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу. 
Доводи Апелянта про безпідставне неврахування судом першої інстанції правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 15.06.2018 року у справі №817/98/16, від 18.04.2019 року у справі №805/239/17 та від 30.05.2019 року у справі №808/1410/17, судовою колегією відхиляються, оскільки у згаданих судових рішеннях застосовувалися положення Податкового кодексу України до внесення до нього змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VIII, положення якого, як вже було підкреслено вище, набрали чинності з 01.01.2017 року.
Надаючи оцінку посиланням ДСП «Північна Пуща» на проведення контролюючим органом камеральної перевірки поза межами граничного 30-денного строку, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Згідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Так, у розумінні Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14); податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14).
Отже, податкове зобов`язання є складовою грошового зобов`язання платника податків, адже останнє включає в себе і штрафну (фінансову) санкцію.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
У вже згаданій постанові від 19.02.2019 року у справі №823/457/18 Верховний Суд підкреслив, що контролюючий орган має право проводити камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме - не пізніше закінчення 1095 дня, з дня подання декларації платником податків, а відповідно і застосовувати відповідальність до останнього виключно в межах перевіреного періоду, тобто з урахування строків давності.
Наведений висновок також викладений й у постановах Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі №640/1091/19 та у справі № 160/933/19.
Таким чином, оскільки норми чинного законодавства наділяють контролюючі органи повноваженнями охоплювати предметом камеральної перевірки питання своєчасності сплати узгоджених податкових (грошових) зобов`язань, які можуть бути проведені не пізніше закінчення 1095 дня, з дня подання декларації платником податків, а висновки перевірки щодо порушення платником податків граничних строків сплати узгоджених грошових зобов`язань ДСП «Північна Пуща» не оскаржуються, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.
Приписи п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України визначають, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.03.2019 року №0010795305, від 05.03.2019 року №0010945305 та 21.032019 року №0014835305 прийняті ГУ ДФС у Київській області у відповідності до вимог чинного законодавства та у межах повноважень та у спосіб, передбачені Податковим кодексом України.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 20.03.2019 року №0014565305 та від 21.03.2019 року №0014845305, судова колегія, з урахуванням ч. 2 ст. 308 КАС України, виходячи з критерії правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, визначених у ч. 2 ст. 2 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14).
Перелік загальнодержавних податків та зборів, а також місцевих податків встановлено ст. ст. 9 та 10 ПК України відповідно. При цьому частина чистого прибутку (доходу) не віднесена до жодної з цих статей.
Згідно п. 29 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, встановлення для підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, розміру частки прибутку, яка підлягає зарахуванню до місцевого бюджету.
У постанові від 24.05.2019 року у справі №806/1420/16 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо можливості накладення на комунальне підприємство штрафних санкцій за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку (доходу), зазначив про можливість поширення на спірні правовідносини положень Закону України «Про управління об`єктами державної власності» (далі - Закон) та Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №138 (далі - Порядок №138).
Абзацем 1 ч. 5 ст. 11 Закону встановлено, що господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов`язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Згідно абз. 1 п. 2 Порядку №138 частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.
Відповідно до п. 3 Порядку №138 частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.
Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.
Водночас, як було зазначено вище, нормами ст. 126 ПК України передбачено застосування штрафу до платника податків за несвоєчасну сплату платником податків грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом. Враховуючи нормативні визначення вищевказаних понять (грошове зобов`язання, податкове зобов`язання), частина чистого прибутку не є податковим платежем, у розумінні норм ПК України. Цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків. Отже, застосування до ДСП «Північна Пуща» штрафних санкцій із посиланням на ст. 126 ПК України не відповідає змісту вищевказаної норми, дія якої поширюється виключно на випадки несплати платником податків грошових зобов`язань.
При цьому, покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів, а також сплата його до державного бюджету України, не змінює правової природи такого платежу. 
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що ГУ ДПС у Київській області не мало законних підстав для накладення штрафу на ДСП «Північна Пуща» за порушення правил сплати (перерахування) податків, передбаченого ст. 126 Податкового кодексу України, за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.03.2019 року №0014565305 (сума штрафних санкцій 1  480,00 грн.) та від 21.03.2019 року №0014845305 (сума штрафних санкцій 1  000,00 грн.) підлягають скасуванню як такі, що прийняті без наявних на те правових підстав, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 року у справі №826/19797/16, від 31.01.2019 року у справі №819/25/18, від 24.05.2019 року у справі № 806/1420/16, від 23.04.2020 року у справі № 806/1426/16.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень із застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплати частини чистого прибутку (доходу), що не належить до грошових і податкових зобов`язань у розумінні ПК України, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Київського окружного адміністративного суду про неможливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині та ухвалити у ній нове.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи у частині. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.
Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з ГУ ДПС у Київській області на користь ДСП «Північна Пуща» витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в сумі 92,97 грн., сплачених згідно платіжного доручення від 08.10.2019 року №307 за подання позовної заяви та платіжного доручення від 30.04.2020 року №181 за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог (2,07%).
Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скарги Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 березня 2019 року №0014565305 та від 21 березня 2019 року №0014845305.
Прийняти в указаній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Київській області податкові повідомлення-рішення 20 березня 2019 року №0014565305 та від 21 березня 2019 року №0014845305.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-а, код ЄДРПОУ 43141377) на користь Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» (07270, Київська обл., м. Чорнобиль, вул. Леніна, 148, код ЄДРПОУ 40247540) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 92 (дев`яносто дві) гривні 97 копійок.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 
Судді                                                                                            Л.В. Губська
                                                                                                    О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 29» липня 2020 року.