ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/851/20          Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
          М.А. Білоноженко

ПОСТАНОВА
Іменем України

04 вересня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів:           Коротких А.Ю., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області (відповідач 1), та Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації (відповідач 2),  в якій просив:
- визнати незаконними та протиправними дії Управління соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 6 грн. 62 коп. Соціальної пенсії по інвалідності по II групі інвалідності з дитинства за період з 01 вересня 1999 року по 30 вересня 1999 року;
- визнати незаконними та протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 282 грн.74 коп. соціальної пенсії по інвалідності по II групі та по І групі інвалідності з дитинства за період з 01 жовтня 1999 року по 31 травня 2002 року;
- визнати незаконними та протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Уманському районі Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 37273 грн. 60 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства за період з 08 жовтня 2002 року по 31 жовтня 2011 року;
- визнати незаконними та протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 44431 грн. 00 коп. за період з 01 листопада 2011 року по 31 грудня 2015 року соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства;
- визнати незаконними та протиправними дії Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 26715 грн.00 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року;
-  визнати незаконними та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 39360 грн.00 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства  за період з 01 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області правонаступника Управління соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області допризначити, донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму 289 грн. 36 коп. соціальної пенсії по інвалідності по II групі інвалідності з дитинства та по І групі інвалідності з дитинства яка незаконно недопризначена, недонарахована та недовиплачена ОСОБА_1 за період з 01 вересня 1999 року по 31.05.2002 року з вини органів які призначали та виплачували пенсію ОСОБА_1 : Управління соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області та Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області, на підставі частини другої статті 87 "Виплата пенсій за минулий час" Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХII від 05 листопада 1991 року зі змінами та доповненнями де встановлено: "Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком", кошти перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 що додається в додатку №57;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області/правонаступника Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, колишнього Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області та колишнього Управління Пенсійного фонду України в Уманському районі Черкаської області/ допризначити, донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму 147780 грн. 60 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства яка незаконно недопризначена, недонарахована та недовиплачена ОСОБА_1 за період з 08 жовтня 2002 року по 29 лютого 2020 року з вини Органів які призначали та виплачували пенсію ОСОБА_1 : колишнього Управління Пенсійного фонду України в Уманському районі Черкаської області, колишнього Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області, колишнього Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, на підставі частини другої статті 87 "Виплата пенсій за минулий час " Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХII від 05 листопада 1991 року зі змінами та доповненнями де встановлено:"Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком", кошти перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 що додається в додатку №57;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячно починаючи з 01 березня 2020 року суму соціальну пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства - 3276 грн./1638,00 грн. прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність х 200 процентів/ що становить "200 процентів мінімального розміру пенсії за віком" згідно пункту г/ статті 94 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року зі змінами та доповненнями та дорівнює "200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність" згідно зі статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року 1058-ІV та Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004 року №229І-ІV, та робити в подальшому перерахунок соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства ОСОБА_1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року позовну заяву в частині вимог щодо визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу соціальної пенсії по інвалідності за період з 01.09.1999 по 11.09.2019 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, та судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення власних прав оскаржуваними діями відповідачів дізнався 18.10.2019 та 21.10.2019, оскільки саме в зазначений період позивач вперше ознайомився із законодавчими актами, що регулюють питання призначення та перерахунку пенсії, що підтверджується товарними чеками.
Відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Підставою звернення позивача до суду з даним позовом стало ненарахування та невиплата у належному розмірі позивачу соціальної пенсії по інвалідності відповідачами за періоди з 01.09.1999 по 31.05.2002, та з  08.10.2002 по 29.02.2020.
Суд попередньої інстанції дійшов висновків про те, що строк звернення до суду пропущено з причин, що виникли з волі позивача, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати їх поважними.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
У відповідності до матеріалів наданих позивачем до позовної заяви, на заяву позивача, УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області листом від 11.11.2011 № 936-10 повідомлено позивача про підстави та розмір призначеної та виплаченої йому соціальної пенсії. 
Крім того, на заяву позивача від 08.04.2016, Уманське об`єднане УПФУ Черкаської області листом від 14.04.2016 № 851/02 направило позивачу копію повідомлення від 13.03.2003 №66, відповідно до якого Головним управлінням ПФУ в Черкаській області зроблено висновок, що пенсія інваліду І групи призначена правильно в розмірі 200% мінімального розміру пенсії за віком (ст. 94 Закону України  "Про пенсійне забезпечення"), оскільки заявник не має трудового стажу. Розміри соціальної пенсії визначаються виходячи із розрахункового розміру 22,11 грн. відповідно до Постанови КМУ № 36 від 23.01.2001.
Про розмір складових соціальної пенсії по інвалідності за періоди з вересня 1998 року по травень 2002 року та з жовтня 2002 року по січень 2019 року, позивач повідомлений довідками УПФУ в м. Умані та Уманському районі від 30.03.2016 № 3223/02, № 3222/02, № 3221/02, № 3220/02, а також довідками Уманського відділу обслуговування громадян від 23.11.2018 № 75087/02-21 від 20.11.2018, № 73584/02-21 та від 14.01.2019 № 2/к-10.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_1 був повідомлений про розмір та підстави нарахування йому пенсійних та соціальних виплат, починаючи з 2011 року та протягом 2016, 2018-2019 років, що вказує на пропуск строку звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.
Так, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України. 
Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відтак, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.
Позивачем як в суді першої інстанції, так і в доводах апеляційної скарги зазначено про звернення до суду з даним позовом в межах строку, передбаченого ст. 122 КАС України, оскільки перебіг строку почався 18.10.2019, адже у період з 18.10.2019 по 21.10.2019 останній дізнався про зміст нормативно-правових актів, якими регулюється порядок, розмір та підстави призначення соціальної пенсії по інвалідності, при цьому в якості доказу ознайомлення із ними надає товарні чеки, відповідно до яких суб`єктами господарювання - "Шалена друкарня" та ОСОБА_2 здійснено друк нормативно-правових актів, якими регулюється порядок, розмір та підстави призначення соціальної пенсії по інвалідності.
Відповідно до ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів вказує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18, від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, 14 серпня 2019 року у справі №826/8986/16 та від 31 жовтня 2019 року справі №823/1915/18.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апелянтом не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування істотних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
В частині посилань апелянта на положення ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої, суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що дана норма стосується пенсійних виплат, які нараховані пенсіонеру, однак не одержані своєчасно. Дана стаття закону не поширюється на випадки наявності спору щодо права пенсіонера на отримання пенсії, в такому випадку строк звернення до суду регулюється нормами процесуального закону - Кодексу адміністративного судочинства України.
Поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути обґрунтовано та врахована судом у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 826/17879/17 (ЄДРСР 80168959).
Відтак, до вказаних правовідносин слід застосувати приписи ст. 123 КАС України, якими врегульовані наслідки пропуску строку звернення до суду та залишити позовну заяву в частині позовних вимог без розгляду. 
Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладених в Постановах від 29.04.2020р. №0840/2729/18, від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а, від 18.09.2018 у справі №199/5647/17, від 31.10.2019 у справі № 1602/7699/18.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Апелянтом в доводах апеляційної скарги належно не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаних правових позицій Верховного Суду, які під час розгляду справи були правомірно враховані судом першої інстанції на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу соціальної пенсії по інвалідності за період з 01.09.1999 по 11.09.2019 у зв`язку з пропуском строку подання позовної заяви.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          А.Ю. Коротких

Суддя          І.В. Федотов