Ухвала 
24 червня 2020 року
м. Київ
справа № 387/356/17
провадження № 61-16498св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Сімоненко В. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та скасування державної реєстрації права оренди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мелєзгінова Юрія Валерійовича, на постанову апеляційного суду Кіровоградської області в складі суддів: Дьомич Л. М., Дуковського О. Л., Єгорової С. М., від 01 лютого 2018 року,   
   
В С Т А Н О В И В:
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Згода» в про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та скасування державної реєстрації права оренди. У позові просила суд:                    -   визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 17 листопада 2016 року, укладену між нею та ТОВ «Згода», зареєстрованої державним реєстратором Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області Войцеховським А. В. 20 січня 2017 року;                      - скасувати державну реєстрації права оренди земельної ділянки за додатковою угодою до договору оренди від 17 листопада 2016 року зареєстрованої державним реєстратором Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області Войцеховським А. В., про що в державному реєстру речових прав на нерухоме майно вчинено запис № 18709899. 
 
В обґрунтування вимог зазначала, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 4,79 га, розташованої на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
 
05 червня 2006 року між нею та ТОВ «Згода» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який зареєстрований у КРФ ДП «Центр ДЗК» 11 травня 2006 року, строком на 10 років.
 
При цьому, додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки                             від 17 листопада 2016 року, якою строк дії продовжено до 10 травня                   2027 року, позивач не підписувала, про її існування дізналася в квітні                 2017 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
 
Тобто, будь-якого волевиявлення на укладення додаткової угоди, як передбачено частиною третьою статті 203 ЦК України, власник землі не виявляла, тому на підставі статті 215 ЦК України правочин є недійсним.
 
Оскільки право на оренду вищевказаної земельної ділянки зареєстровано 20 січня 2017 року то, за наслідками визнання додаткової угоди недійсною державна реєстрація цього права також має бути скасована.
 
Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області           від 24 липня 2017 року позов задоволено.
Визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 05 червня 2006 року, укладену 17 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода», право оренди на підставі якої зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 січня 2017 року за № 18709899.
Скасовано рішення державного реєстратора Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області Войцехівського А. В. від 20 січня 2017 року, номер запису про інше речове право - 18709899, щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, прийнятого на підставі додаткової угоди до договору оренди землі б/н виданого 05 червня 2006 року, додаткова угода б/н видана 17 листопада 2016 року, видавник ОСОБА_1 , ТОВ «Згода».
 
Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 01 лютого               2018 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Згода» - Булахова В. Д.,  задоволено.
Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області                від 24 липня 2017 року скасовано.
Ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Мелєзгінов Ю. В., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.   
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи. 
 
Підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
У Х В А Л И В:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та скасування державної реєстрації права оренди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мелєзгінова Юрія Валерійовича, на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2018 рокупризначити до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справив складі п`яти суддів.      
Ухвала оскарженню не підлягає.   
 
Судді:                                                                    С. П. Штелик
 
                                                                               А. А. Калараш 
 
                                                                               В. М. Сімоненко