ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1783/19                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
                                                                                                  Суддя-доповідач: Губська Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Епель О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                                                  Кондраток А.В.,
представника позивача                                        Горєлова О.Л.,
представника відповідача                                        Пожара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» до Офісу великих платників податків ДПС   про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу за заявою ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.12.2018 № 258, та зобов`язати останнього прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу: пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД  за заявою ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.12.2018 № 258.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не прийнято рішення про списання безнадійного податкового боргу ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» за заявою від 14.12.2018 № 258, оскільки податковий борг виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), наявність яких підтверджена сертифікатом Торгово-промислової палати України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для списання безнадійного податкового боргу ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» з огляду на те, що сертифікатом Торгово-промислової палати України від 16.06.2017 № 7609 засвідчено факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в частині проведення розрахунків та повернення попередньої оплати (авансових платежів) за контрактом № 709-1 від 20.10.2014, нарахування пені за яке відповідачем не здійснювалось, згідно узгодженого податкового повідомлення-рішення від 16.11.2016 № 0007641402.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Свої доводи обґрунтовує помилковістю висновків суду першої інстанції, з огляду на те, що саме через повернення передплати в сумі 3  000  000, 00 доларів США позивачеві стало відомо про застосування обмежувальних заходів (санкцій) в частині заборони здійснення розрахунків між особами, що мають відношення до АР Крим. Отже, повернення авансу не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із виникненням податкового боргу, про списання якого просив позивач. Також вказує, що із змісту сертифікату ТПП вбачається, що він засвідчує факт унеможливлення виконання ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» обов`язку, передбаченого статтями 2 та 4 Закону № 185/94, а саме повернення авансових платежів за контрактом № 709/1 від 20.10.2014 через дії форс-мажорних обставин в період з 19.12.2014 по 19.03.2015.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Позивачем надані додаткові пояснення, в яких він вказує, що на початок збройної агресії Російської Федерації товариство було зареєстровано та фактично знаходилось за адресою м. Армянськ, Північна промзона, Автономна Республіка Крим, в підтвердження чого долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20 лютого 2014 року.
Протокольною ухвалою в судовому засіданні від 10 червня 2020 року здійснено процесуальне правонаступництво та замінено Офіс великих платників податків ДФС його правонаступником - Офісом великих платників податків ДПС.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив судове рішення залишити без змін.
За приписами частин першої та другої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що в період з 04.08.2016 по 21.10.2016 фахівцями відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», результати якої оформлені актом від 28 жовтня 2016 року № 1797/28-10-14-02/32785994.
Проведеною перевіркою встановлено наступні порушення:
1) порушення термінів розрахунків згідно статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по контрактам:
- від 10 липня 2015 року №б/н з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (Російська Федерація);
- від 30 липня 2015 року №281-1 з нерезидентом «Центр Оптимальных технологий ООО» (Російська Федерація);
- від 12 грудня 2012 року №1333-1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 19 березня 2013 року №257-1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 19 травня 2013 року №07/14 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 10 грудня 2012 року №1334/1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 11 березня 2013 року №258/1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 09 лютого 2015 року №361/851-1 з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (Російська Федерація);
2) порушення термінів розрахунків згідно статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по контракту від 20 жовтня 2014 року № 709-1, укладеного з нерезидентом «Tolexis International Ltd» (Кіпр).
На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 16 листопада 2016 року № 0007641402, згідно з яким у відповідності до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за порушення статей 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» до ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) або пені у сумі 21 935  124, 26 грн.
За наслідками оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення воно залишено в силі рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 липня 2018 року по справі № 826/2243/17, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року.
14 грудня 2018 року позивач звернувся до Офісу великих платників податків ДФС із заявою про списання (часткове) безнадійного податкового боргу, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 16.11.2016 № 0007641402, у задоволенні якої відмовлено листом від 27.12.2018 № 54968/10/28-10-17-01-23 з посиланням на відсутність правових підстав.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів перед судом правомірність своєї відмови у списанні безнадійного податкового боргу ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», а надані позивачем докази та пояснення не спростовують правильність дій контролюючого органу.
Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Отже невиконання платником податків обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Проте за наявності певних обставин, визначених законодавством, податковий борг може бути визнаний безнадійним та списаний.
Правила списання безнадійного податкового боргу врегульовані статтею 101 ПК України, у відповідності до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно п. 101.2 статті 101 ПК України під терміном «безнадійний» розуміється:
податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (пп. 101.2.1);
податковий борг фізичної особи, яка:
визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;
померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;
понад 720 днів перебуває у розшуку (пп. 101.2.2);
податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп. 101.2.3);
податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пп. 101.2.4);
податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури (пп. 101.2.5).
Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 101.5 ст. 101 ПК України).
Механізм списання безнадійного податкового боргу визначає Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі - Порядок № 577), який розроблений відповідно до статті 101 ПК України.
Пунктом 3.1 Порядку № 577 передбачено, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Відповідно до пункту 3.2 вказаного Порядку днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.
До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.
Згідно з пунктом 4.2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.
Як на підставу для списання суми безнадійного податкового боргу, позивачем додано сертифікат Торгово-промислової палати України від 16 червня 2017 року № 7609, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме введення санкцій на здійснення банками США транзакцій по відношенню контрагентів, реквізити яких містять посилання на територію АР Крим (ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс»)  щодо обов`язку (зобов`язання), а саме проведення розрахунків та повернення попередньої оплати (авансових платежів) за контрактом № 709-1 від 20.10.2014 через ПАТ «КБ «Надра» у термін з 19.12.2014, за ст. 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Інструкції «Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями». Дата закінчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - 19.03.2015.
При цьому, як вбачається з розрахунку пені за договором від 20.10.2014 (а.с.36-38) пеня в сумі 20349040,71 грн. нарахована за період прострочення, саме, з 19.02.2015 по 19.03.2015, тобто, у період дії обставин непереборної сили, вказаного в сертифікаті Торгово-промислової палати України.
Так, у постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 826/24752/15 Верховний Суд, переглядаючи судове рішення у справі з подібними правовідносинами вказав, що попри посилання позивача на необхідність застосування щодо нього згаданих положень законодавства у зв`язку із зміною Товариством місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України, судами попередніх інстанцій так і не перевірено наявності чи відсутності відповідних обставин, з якими Закон пов`язує можливість списання податкового боргу юридичній особі - резиденту України, та, як наслідок, не надано відповідної правової оцінки тому, чи можуть спірні суми грошових зобов`язань Товариства вважатися податковим боргом та бути списаними у відповідності до пункту 15.1 статті 15 Закону №1636.
Так, Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 № 1636-VII (далі - Закон № 1636-VII), положення якого набрали чинності 27 вересня 2014 року, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 26 такого змісту: «На період дії Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».
Пунктом 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII), який набрав чинності 27 квітня 2014 року, установлено, що цей Закон втрачає чинність з моменту повернення тимчасово окупованої території під загальну юрисдикцію України за умови попереднього і повного відшкодування збитків, нанесених внаслідок такої тимчасової окупації, у тому числі моральних збитків примусово переміщених осіб, або з дня прийняття Верховною Радою України рішення про визнання цього Закону таким, що втратив чинність.
За змістом частини другої статті 2 цього Закону датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.
У відповідності до положень підпункту 12 пункту 12.3 статті 12 Закону № 1636-VII під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ «Крим» діють з урахуванням того, що зупиняється застосування до платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ «Крим» норм статей 59, 60, 87 - 101, 124, 126 і 129 ПК України.
При цьому, пунктом 15.1 статті 15 Закону № 1636-VII визначено, що будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань за будь-якими податками (зборами, обов`язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.
Вказана норма не містить застережень щодо можливості розширеного її тлумачення.
Так, з наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 20 лютого 2014 року ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» (попередня назва: ПрАТ «Кримський Титан») було зареєстровано за адресою 96012, Автономна Республіка Крим, м. Армянськ, Північна промзона (а.с. 118-126).
Наразі позивач зареєстрований за адресою 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2А. 
З огляду на викладені обставини, враховуючи, що грошове зобов`язання, визначене в податковому повідомленні-рішенні від 16.11.2016 року № 0007641402, вважається узгодженим та набуло статусу податкового боргу, в межах даного спору наявні підстави, передбачені п. 15.1 ст. 15 Закону № 1636-VII для списання ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» податкового боргу в сумі 20  349  040, 71 грн відповідно до поданої 14 грудня 2018 року заяви.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про  задоволення позову.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що за приписами п. 4 ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до вимог п.п. 2, 4 ч. 4 ст. 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 
щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
Отже, з огляду на ціну даного позову, судом першої інстанції помилково розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження, що має наслідком скасування судового рішення.
Згідно п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжного доручення № 63270 від 25 січня 2019 року позивачем було сплачено 3  842, 00 грн судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та відповідно до платіжного доручення № 58997 від 27 грудня 2019 року - 28  815, 00 грн судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, загалом 32 657, 00 грн, які йому мають бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі..
Керуючись ст.ст. 139, 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року - скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» до Офісу великих платників податків ДПС   про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС, що полягає у неприйнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу за заявою Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.12.2018 № 258.
Зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу: пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 20 349 040, 71 грн за заявою Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.12.2018 № 258.
Стягнути з Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г; ідентифікаційний код 43141471) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, літера А; ідентифікаційний код: 32785994) витрати зі сплати судового збору в розмірі 32 657, 00  грн тридцять дві тисячі шістсот п`ятдесят сім гривень 00 коп.). 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Постанова в повному обсязі складена 26 червня 2020 року.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    А.Г. Степанюк