Справа № 163/1528/20  Провадження №33/802/420/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія: ст.472 МК України 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 року                                                                 місто Луцьк
Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А. з участю представника Волинської митниці Держмитслужби – Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21.05.2020 року,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія-експедитора ТОВ "Яртек", РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 67 885 (шістдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 90 копійок з конфіскацією в дохід держави 6 вживаних крил до автомобілів, 4 вживаних дверей до автомобілів, 2 вживаних бампери до автомобілів, 1 вживану панель приладів до автомобіля, 1 новий капот до автомобіля загальною вартістю 67 885,90 гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 420,40 грн. судового збору, а також в користь Волинської митниці Держмитслужби України 2856 грн. витрат по справі за зберігання товару.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, прямуючи 06.04.2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "ДАФ", номерний знак  НОМЕР_2 , з напівпричепом "Кьогель", номерний знак  НОМЕР_3 , де перевозився вантаж керамічних електричних ізоляторів, не задекларував за встановленою формою 6 вживаних крил до автомобілів, 4 вживаних дверей до автомобілів, 2 вживаних бампери до автомобілів, 1 вживану панель приладів до автомобіля, 1 новий капот до автомобіля загальною вагою 165,8 кг та вартістю 67 885,90 гривень, що знаходились в напівпричепі разом із задекларованими товарами і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, прийнявши нове судове рішення, яким провадження у справі щодо нього закрити. Вказує, що причиною скоєння даного адміністративного правопорушення стали тяжкі сімейні та матеріальні обставини. Застосоване місцевим судом стягнення до нього є занадто тяжким і неспіврозмірним наслідкам правопорушення, від якої державі не завдано реальних збитків. З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням. Просить врахувати, що він щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, обставини, які обтяжують його відповідальність у матеріалах справи відсутні.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду апеляційного суду. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.
А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці Пікалюка М.С. який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки судді про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення повністю стверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, у якому  ОСОБА_1  власноручно зазначив, що з протоколом згідний, зауважень не має (а.с.1-4), митною декларацією, у якій відсутні дані про декларування  ОСОБА_1 товару (а.с.11), письмовими поясненнями  ОСОБА_1  у яких він зазначив, що не вніс у митну декларацію товар, так як не знав повної його вартості (а.с.12), контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, товарно-супровідними документами на вантаж, чеками, службовою запискою (а.с.6, 7, 8-10, 14-16, 17). 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про його звільнення від адміністративної відповідальності за ст.472 МК України на підставі ст.22 КУпАП – у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, є непереконливими.
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, з урахуванням відсутності даних про скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , а також всіх інших обставин справи в їх сукупності, об`єктивних та законних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.22 КУпАП, вважаючи вчинене правопорушення малозначним, апеляційний суд у цій справі не знаходить.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, позитивні дані про особу правопорушника, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст.472 МК України, яке є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1 , так і іншими особами.
За наявності вказаних обставин, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21 травня 2020 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                 В.А.Подолюк