ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11086/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 вересня 2020 року                                                                             м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.
суддів: Собківа Я.М., Чаку Є.В.
за участю секретаря:   Вовк І.Р.
за участю:
представника позивача Погребний С.Б.,
представник відповідача Якименко Я.О.
представник відповідача Чміль А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
-визнати протиправною та скасувати постанову від 24 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №40318393 за підписом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміля Артема Володимировича;
-визнати протиправними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміля Артема Володимировича, що проявились у винесенні постанови від 24 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №40318393;
- винести судове рішення про забезпечення виконання судового рішення, згідно та у відповідності до вимог частини шостої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України;
- винести окрему ухвалу щодо Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміля Артема Володимировича.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову від 24 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №40318393 за підписом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміля Артема Володимировича.
Визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміля Артема Володимировича, що проявились у винесенні постанови від 24 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №40318393.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що державний виконавець не  вжив усіх можливих заходів, які б в сукупності виключали можливість подальшого перебування виконавчого провадження 40318393 на виконанні.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду прийнято з неповним з`ясуванням обставин в адміністративній справі, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції не досліджено той факт, що всі дії у виконавчому провадженні ВП №40318393вчинено у повному обсязі. Виконати виконавчий документ без участі боржника у виконавчому провадженні, неможливо. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, простить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 вересня 2012 року Окружний адміністративний суд міста Києва у справі №2а-1983/11/2670 за позовом позивача до Васильківського міського відділу Головного управління МВС України в Київській області про зобов`язання вчинити дії, позов задовольнив частково, а саме: визнав протиправними дії та бездіяльність Васильківського міського відділу Головного Управління МВС України в Київській області щодо неналежного розгляду заяви позивача від 18 вересня 2008 року; зобов`язав Васильківський міський відділ Головного управління МВС України в Київській області розглянути належним чином заяву позивача від 18 вересня 2008 року та повідомити її про результати перевірки заяви і суті прийнятого рішення; зобов`язав Васильківський міський відділ Головного управління МВС України в Київській області публічно вибачитись перед позивачем відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про міліцію» за дії працівників міліції, які полягали в незаконному затриманні позивача 19 квітня 1999 року.
05 листопада 2012 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2012 року виданий виконавчий лист №2а-1983/12/2670.
20 лютого 2013 року Окружним адміністративним судом міста Києва винесено ухвалу у справі №2а-1983/11/2670, якою роз`яснено постанову суду від 20 вересня 2012 року, а саме, що публічне вибачення відповідача повинне бути розміщене в загальноукраїнському періодичному виданні, яке розповсюджується по всій території України.
Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Кручанюк Наталією Леонідівною на підставі виконавчого листа №2а-1983/12/2670, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 05 листопада 2012 року, відкрито виконавче провадження №40318393, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 жовтня 2013 року.
У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду в наданий для самостійного виконання термін державним виконавцем постановою ВП №40318393 від 15 листопада 2013 року про накладення штрафу на боржника - Васильківський міський відділ Головного Управління МВС України в Київській області накладено штраф у розмірі 680,00 грн.
Також 15 листопада 2013 року державним виконавцем винесено вимогу №10813, в якій боржника зобов`язано сплатити штраф та надати докази виконання судового рішення.
У відповідь Васильківський міський відділ ГУ МВС України в Київській області листом №13551 від 22 листопада 2013 року повідомив виконавця, що позивачу керівництвом Васильківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області надано відповідь про те, що в засобах масової інформації, а саме: в електронному виданні газети «СЕГОДНЯ.ua», яка, як вказано в даному листі, є загальнодержавним офіційним виданням, що розповсюджується по всій території України, за 09 квітня 2013 рік, їй винесено офіційне вибачення. Також Міністерством внутрішніх справ України за результатами розгляду заяви позивача від 29 серпня 2008 року їй направлено лист з офіційним вибаченням за підписом Міністра внутрішніх справ Ю.В. Луценка.
27 січня 2015 року за №379 державним виконавцем повторно винесено вимогу та зобов`язано боржника терміново в триденний термін з моменту отримання вимоги - виконати рішення суду фактично та в повному обсязі, про що надати письмове підтвердження до відділу.
05 лютого 2015 року боржник направив виконавцю листа №2/264, який за змістом аналогічний листу №13551 від 22 листопада 2013 року.
У травні 2015 року Відділ примусового виконання рішень звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про роз`яснення судового рішення №2а-1983/12/2670 від 05 листопада 2012 року.
Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 10 червня 2015 року відмовив у задоволенні поданої Відділом примусового виконання рішень заяви про роз`яснення судового рішення від 05 листопада 2012 року.
04 грудня 2015 року державний виконавець вкотре направив вимогу №12696, якою зобов`язував боржника терміново в триденний термін з моменту отримання вимоги - виконати рішення суду фактично та в повному обсязі, про що надати письмове підтвердження до відділу.
У відповідь боржник в черговий раз надав листом від 09 грудня 2015 року №2/241 інформацію, яка за змістом аналогічна раніше наданим відповідям.
Крім того, листом 13 січня 2016 року боржник повідомив державного виконавця, що ним зроблено запит на розміщення офіційного вибачення перед позивачем в газеті «Сільські вісті» та в якості додатку надав копію запиту від 11 січня 2016 року.
За невиконання рішення суду належним чином станом на 18 квітня 2016 року державний виконавець постановою від 18 квітня 2016 року застосував до боржника штраф у розмірі 1360,00 грн.
Листом від 04 травня 2016 року ліквідаційна комісія Васильківського МВ (з обслуговування міста Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області повідомила державного виконавця, що штраф сплачений самостійно, а також зазначила, що в газеті «Криминальное обозрение» №47 (759) 2013 року опубліковане публічне вибачення перед позивачем.
Листом від 02 липня 2016 року Васильківський відділ поліції ГУ Національної поліції в Київській області повідомив державного виконавця, що з метою фактичного виконання рішення суду боржником повторно направлено запит до газети «Сільські вісті».
30 листопада 2017 року та 09 вересня 2018 року державним виконавцем в черговий раз направлялись вимоги боржнику виконати рішення суду.
У жовтні 2018 року Васильківський міський відділ ГУ МВС України в Київській області повідомив державного виконавця, що на підставі постанов Уряду Головне управління МВС України в Київській області знаходиться в стадії припинення шляхом ліквідації.
Матеріали справи містять постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №40318493 від 09 січня 2020 року про передачу виконавчого провадження, якою виконавчий документ, а саме: виконавчий лист №2а-1983/12/2670, виданий Окружним адміністративним судом м. Києва 05 листопада 2012 року переданий Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), постановою якого від 10 січня 2020 року прийнятий до провадження.
Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 березня 2020 року проводилась перевірка законності виконавчого провадження та витребування його матеріалів.
23 квітня 2020 року Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом №4269/3 направив на адресу Прокуратури Київської області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 63, пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 24 квітня 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Вважаючи постанову від 24 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження та дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Загальний порядок виконання рішень судів про стягнення боргу врегульований положеннями статей 48-62 Закону України «Про виконавче провадження», а порядок виконання рішень немайнового характеру - нормами статей 63-67 вказаного Закону.
Так, відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
Як зазначалось, рішенням суду від 20 вересня 2012 року зобов`язано Васильківський  МВ ГУ МВС України в Київській області розглянути належним чином заяву позивача від 18 вересня 2008 року та повідомити її про результати перевірки заяви і суті прийнятого рішення. Також зобов`язано Васильківський МВ ГУ МВС України в Київській області публічно вибачитись перед ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про міліцію» за дії працівників міліції, які полягали у незаконному затриманні позивача 19 квітня 1999 року. Тобто рішення суду у будь-який інший спосіб, аніж за безпосередньою участю боржника, виконати державному виконавцю не можливо.
З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2018 року за вх. №6844 до відділу надійшов лист за підписом члена ліквідаційної комісії полковника поліції Первак В.М., у якому вказано, що відповідно до Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», статей 104, 105, 110, 11 Цивільного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення органів Міністерства внутрішніх справ» утворено Головне управління Національної поліції в Київській області і на теперішній час Головне управління МВС України в Київській області знаходиться в стадії припинення. 
У листі Васильківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області №14803 від 08 жовтня 2018 року зазначено, що юридична особа є такою що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» правонаступництво Васильківським відділом поліції Головного управління Національної поліції не передбачено.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем не взято до уваги те, що з ліквідацією  владного чи виконавчого державного органу не припиняються його завдання та функції.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 2006 року №1383 затверджено Положення про Міністерство внутрішніх справ України, відповідно до пункту 1 якого Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань формування і реалізації державної політики у сфері захисту прав і свобод людини та громадянина, охорони громадського порядку, забезпечення громадської безпеки, захисту об`єктів права власності, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, безпеки дорожнього руху, громадянства, імміграційної та паспортної роботи, протидії незаконній міграції.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №877 затверджено Положення про Національну поліцію. За змістом пункту 1 цього Положення Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до норм Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
Державні повноваження, які реалізуються припиненим органом, не можуть бути припиненими та підлягають передачі іншим державним органам.
З огляду на викладене, внаслідок ліквідації Васильківського  МВ ГУ МВС України в Київській області не припинились завдання і функції, які були покладені на цей відділ. Відповідно, повноваження Васильківського  МВ ГУ МВС України в Київській області має виконувати інший територіальний державний орган Національної поліції.
Разом з тим, державним виконавцем не з`ясовані обставини чи внесені відомості в ЄДР щодо припинення Васильківського  МВ ГУ МВС України в Київській області станом на час прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження 40318393, та який державний орган вправі виконувати завдання і функції ліквідованого Васильківського  МВ ГУ МВС України в Київській області.
Судом першої інстанції правильно зауважено, що Васильківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області звертався до державного виконавця у згаданому провадженні та надавав інформацію щодо повторного звернення відділу Нацполіції до газети «Сільські вісті» з приводу розміщення офіційного вибачення перед позивачем (лист №9020/109/1004/0116 від 02.07.16), що може свідчити про новостворений орган.
Докази щодо вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження і, як наслідок, покладення обов`язку виконання рішення суду на замінену сторону у виконавчому провадженні державним виконавцем не надано.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що державним виконавцем не вжито усіх можливих заходів, які б в сукупності виключали можливість подальше перебування виконавчого провадження №40318393 на виконанні у відповідача, тому останній передчасно дійшов висновку про закінчення виконавчого провадження.
Також колегія суддів бере до уваги висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 18 червня 2019 року в справі №826/14580/16 (пункти 40- 43), згідно з якими накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності визначено наслідком повторного невиконання боржником без поважних причин рішення суду, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії. Однак звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.
Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника,  не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.
Здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання, і не може вийти за межі наданих йому повноважень та діяти лише в спосіб, установлений Законом, оскільки сам факт направлення подання до правоохоронних органів не є підставою для закінчення виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, з урахуванням яких судом вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі   «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 вересня 2020 року.

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 Я.М.Собків	
 	 Є.В.Чаку