ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
01 липня 2020 року
м. Київ
Справа № 9901/272/19
Провадження № 11-956заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Бакуліної С. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (правонаступником якої є Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів) про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року (у складі колегії суддів Дашутіна І. В., Єресько Л. О., Жука А. В., Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М.),
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення КДКП від 10 квітня 2019 року № 111дп-19 «Про накладення на прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 . дисциплінарного стягнення».
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення КДКП про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення не відповідає нормам Конституції України та законам України, є необґрунтованим та таким, що прийняте не у спосіб визначений Конституцією України та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.
Зокрема, позивач зауважив, щорішення КДКП від 10 квітня 2019 року № 111дп-19 є незаконним, оскільки не містить чітко сформульованих підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а висновки, викладені в ньому, суперечливі між собою та містять розбіжності.
Позивач також зазначив, що Комісією безпідставно не взято до уваги його доводи щодо соціальних (дружніх) відносин між ним та сільським головою с. Жадківка ОСОБА_4, які виникли на ґрунті сумісного хобі. До того ж ініціатором зустрічі виступав сам ОСОБА_4 .
Звертає увагу позивач і на те, що відповідачем не враховано ту обставину, що його участь як процесуального прокурора у складі групи прокурорів, протягом двох днів - з 28 по 29 вересня 2018 року мала формальний характер, оскільки в день включення його до складу групи прокурорів, а саме 28 вересня 2018 року, процесуальним прокурором Ткачуком Б. П. прийнято кінцеве процесуальне рішення в порядку статті 283 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). 
3.Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
4. Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з тих підстав, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та прийняте Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.
5. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 10 жовтня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року.
6. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 23 жовтня 2019 року призначила розгляд справи у судовому засіданні.
7. 25 лютого 2020 року у судовому засіданні Велика Палата Верховного Суду ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, замінила відповідача у справі КДКП на Кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - Комісія). 
8. 13 квітня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду від Комісії надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому остання просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року залиши без змін.
9. 14 квітня 2020 року від ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду надійшли додаткові пояснення по справі.
10. 01 липня 2020 року у судове засідання позивач та представник Комісії не з`явилися. Від ОСОБА_1. та Комісії до Великої Палати Верховного Суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
11. ОСОБА_1 з листопада 2014 року працює в органах прокуратури. З лютого 2017 року (наказ прокурора Рівненської області від 16 лютого 2017 року № 88) позивач перебуває на посаді прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області.
12. Наказом керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області  від 17 лютого 2017 року № 4 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області.
13. 14 січня 2019 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокуратури Рівненської області про вчинення дисциплінарного проступку прокурором Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1
14. У скарзі повідомлялось, що Прокуратурою Рівненської області за результатами проведення службової перевірки щодо прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1. складено висновок від 22 грудня 2018 року, затверджений прокурором Рівненської області, відповідно до якого встановлено факт імовірного вчинення начальником Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумніви у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
Зокрема, встановлено, що до Головного управління Національної поліції у Рівненській області 16 жовтня 2018 року надійшла заява ОСОБА_4 , у якій останній повідомив про факт вимагання в нього 29 вересня 2018 року в селі Жадківка Корецького району Рівненської області керівником Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США.
Прокуратурою Рівненської області за цим фактом 16 жовтня 2018 року розпочато кримінальне провадження № 42018180000000179 за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні свідок ОСОБА_4 вказав, що прокурор ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 2018 року в селі Жадківка Корецького району Рівненської області в салоні власного автомобіля запропонував передати йому неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США за вчинення дій з використанням свого службового становища, а саме за сприяння у підтриманні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 42018181130000055, у якому він має статус обвинуваченого. Однак ці кошти він не передав, а 16 жовтня 2018 року звернувся з письмовою заявою до Головного управління Національної поліції у Рівненській області про вимагання неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США прокурором ОСОБА_1 .
Дружина ОСОБА_4 вказала, що 29 вересня 2018 року у вихідний день її чоловік повідомив, що телефонував прокурор ОСОБА_1 і хоче зустрітись. Після зустрічі чоловік їй нічого не повідомив, але згодом сказав, що прокурор ОСОБА_1 запропонував передати йому 1000 доларів США за сприяння у підтриманні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 42018181130000055, де ОСОБА_4 є обвинуваченим. Оскільки неправомірну вигоду прокурору ОСОБА_1 її чоловік не збирався передавати, він звернувся із заявою до правоохоронних органів про неправомірні дії цього прокурора.
Під час вивчення довідки щодо опрацювання інформації про з`єднання абонентських номерів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 42018180000000179 встановлено, що 29 вересня 2018 року з абонентського номеру рухомого (мобільного зв`язку) ОСОБА_1 (а/н НОМЕР_1 ) здійснено дзвінок на абонентський номер ОСОБА_4 (а/н НОМЕР_2 ).
На думку скаржника, прокурор ОСОБА_1 вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та свідчать про грубе порушення правил прокурорської етики, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 43 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
15. Автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження вказану дисциплінарну скаргу 14 січня 2019 року розподілено члену КДКП Шемчуку В. В., яким 29 січня 2019 року прийнято рішення про відкриття щодо прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного провадження.
16. Членом КДКП Шемчуком В. В. 11 березня 2019 року складено висновок про відсутність у діях прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
17. Розглянувши матеріали дисциплінарного провадження № 11/2/4-62дс-27дп-19, КДКП установлено, що прокурором ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, а саме одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Зокрема, прокурор ОСОБА_1 допустив протиправні позаслужбові стосунки, оскільки, будучи прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні, 29 вересня 2018 року ініціював зустріч та зустрівся у вихідний день не у службовому приміщенні, а у власному автомобілі в селі Жадківка Корецького району Рівненської області з обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 42018181130000055, стосовно якого 28 вересня 2018 року обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості направлено до Корецького районного суду Рівненської області.
18. Рішенням КДКП від 10 квітня 2019 року № 111дп-19 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді догани.
19. Рішення КДКП мотивоване тим, що у діях прокурора ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, а саме одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. При цьому зазначено, що порушення правил прокурорської етики має місце, оскільки проігноровані прокурором ОСОБА_1 етичні норми є основоположними нормами поведінки прокурора. Допущення подібної поведінки підриває авторитет самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому, тому що прокурори при здійсненні своїх повноважень представляють державу. Такі дії мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти.
20.Вважаючи рішення КДКП від 10 квітня 2019 року № 111дп-19 протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Оцінка суду першої інстанції
21. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив із того, що оскаржуване рішення КДКП відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, є обґрунтованим та пропорційним.
22. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду погодився з думкою відповідача, що зустріч ОСОБА_1 з ОСОБА_4  у вихідний день не у службовому приміщенні, а у власному автомобілі в селі Жадківка Корецького району Рівненської області, з огляду на її характер, службове становище позивача та його процесуальний статус у кримінальному провадженні № 42018181130000055, свідчить про доведеність факту вступу ОСОБА_1 у позаслужбові стосунки з ОСОБА_4 .
Факт протиправних позаслужбових стосунків позивача з ОСОБА_4 підтверджуються: висновком службового розслідування, затвердженим прокурором Рівненської області Подубинським Б. В. 22 грудня 2018 року; поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; постановою від 28 вересня 2018 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42018181130000055; супровідним листом від 28 вересня 2018 року № 353-1303вих-18 про направлення до Корецького районного суду в порядку статті 291 КПК України обвинувального акта у кримінальному провадженні № 42018181130000055 за обвинуваченням ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 42018180000000179; довідкою щодо опрацювання інформації про з`єднання абонентських номерів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 42018180000000179.
23. Суд першої інстанції дійшов висновку, що ці обставини вказують на наявність у діях прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме одноразового грубого порушення правил прокурорської етики, що стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. При цьому при прийнятті оскаржуваного рішення у дисциплінарному провадженні КДКП враховано характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
24. Доводи ОСОБА_1 про те, що він є членом футбольної команди села Жадківка, а футбольні матчі відбуваються у вихідні та святкові дні, суд першої інстанції визнав безпідставними, оскільки в судовому засіданні позивач не зміг пояснити з приводу якого саме футбольного матчу зустрічався з ОСОБА_4 .
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
25. В апеляційній скарзі на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року ОСОБА_1 зазначає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
26. ОСОБА_1 зазначає, що не заперечує, що ним при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою було допущено порушення правил прокурорської поведінки, які визначені Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженим Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, однак це порушення не є таким, що тягне за собою дисциплінарну відповідальність, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку.
27. На переконання позивача, оскаржуване рішення не містить достатніх та обґрунтованих мотивів, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зустріч, яка мала місце 29 вересня 2018 року між ним та ОСОБА_4 , має характер протиправних позаслужбових стосунків. При цьому матеріали кримінального провадження, висновок службового розслідування та матеріали дисциплінарного провадження не підтверджують використання позивачем своїх повноважень або службового становища та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.
28. ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що його участь як процесуального прокурора у складі групи прокурорів, протягом двох днів, а саме з 28 по 29 вересня 2018 року, мала формальний характер, оскільки в день включення позивача до складу групи прокурорів (28 вересня 2018 року) процесуальним прокурором Ткачуком Б. П. прийнято кінцеве процесуальне рішення в порядку статті 283 КПК України. 
При цьому позивач вважає, що критерієм оцінки його норми чесності є те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42018118100000055 від 16 серпня 2018 року здійснювалось ефективно, обєктивно та неупереджено, про що свідчить набрання обвинувальним вироком суду законної сили. Зустріч між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 29 вересня 2018 року жодним чином не підривала та не могла підірвати авторитет органів прокуратури і держави в цілому й не стала наслідком зростання обурення в суспільстві, а також жодним чином не спровокувала соціальний конфлікт.
29.Також позивач висловлює свою незгоду із висновками суду першої інстанції, що саме він був ініціатором зустрічі 29 вересня 2018 року з ОСОБА_4 
30. Окремо позивач звертає увагу й на те, що судом першої інстанції не було враховано доводи про його дружні стосунки з ОСОБА_4 та наявність умислу в останнього на дискредитацію професійної діяльності ОСОБА_1 .
Позиція Комісії щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 
31. У відзиві на апеляційну скаргу Комісія зазначає, що вимоги позивача щодо скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню через його законність та обґрунтованість.
32. Зокрема, Комісія зауважує, що в ході дисциплінарного провадження здобуто неспростовні докази, якими підтверджено обставини протиправного позаслужбового спілкування ОСОБА_1 з обвинуваченим у кримінальному провадженні, його обізнаність про процесуальний статус цієї особи, ведення ним перемовин з метою досягнення домовленостей щодо вирішення питання за певну винагороду.
33.Водночас Комісія зауважує, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи ОСОБА_1 про те, що відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки факт вчинення ним кримінального, корупційного правопорушення не встановлений вироком суду. З цього приводу Комісія зазначила, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності  ОСОБА_1 хоча й прийнято КДКП, поряд з іншим, на підставі відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах. 
Релевантні джерела права
34. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
35. Згідно із пунктами 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний: діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
36. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VIIпрокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
37. Згідно із частиною другою цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.
38. Статтею 44 Закону № 1697-VII (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що дисциплінарне провадження щодо прокурорів здійснюється КДКП.
39. Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду КДКП дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до КДКП з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження;                              2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
40. Частинами четвертою та десятою статті 46 Закону № 1697-VII визначено, що після відкриття дисциплінарного провадження член КДКП проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена КДКП за результатами перевірки.
Член КДКП за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
41. Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні КДКП. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
42. Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно. Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає КДКП.
43. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні КДКП заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).
44. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена КДКП подавати заяву про його відвід (частина шоста статті 47 Закону № 1697-VII).
45.Частиною першою статті 48 Закону № 1697-VII встановлено, що КДКП приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення КДКП за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
46. При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення (частина третя статті 48 Закону № 1697-VII).
47. Види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на прокурора за вчинення ним дисциплінарного проступку, закріплені у частині першій статті 49 Закону № 1697-VII. До таких стягнень належать:
1) догана;
2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора);
3) звільнення з посади в органах прокуратури.
48.Прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення (частина перша статті 50 Закону № 1697-VII).
49. За правилами статті 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність.
50. За змістом статті 19 цього Кодексу прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.
51.Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс (стаття 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).
52.Відповідно до пункту 2 Порядку організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13 квітня 2017 року № 111, до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належать вчинення дій, що містять ознаки корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень, протиправні позаслужбові стосунки - використання прокурором своїх повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.
Позиція Великої Палати Верховного Суду
53. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені в апеляційній скарзі й у відзиві на неї, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.
54. Як свідчить зміст рішення КДКП від 10 квітня 2019 року № 111дп-19, підставою для прийняття цього рішення стало одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, яке виявилось у вступі прокурора ОСОБА_1 у позаслужбові стосунки з ОСОБА_4 
55. Зокрема, зібраними у цій справі доказами, які були у розпорядженні КДКП при прийнятті оскаржуваного рішення, встановлено, що ОСОБА_1 29 вересня 2018 року у неробочий час зустрічався з громадянином ОСОБА_4 поза межами приміщення Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області, обговорював з останнім питання кримінального провадження, у якому він входив до групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво, а ОСОБА_4 має статус обвинуваченого.
56. Позивач стверджує про помилковість таких висновків, посилаючись на те, що зустрічі між ним та ОСОБА_4 дійсно були, однак ґрунтувалися на їх товариських стосунках та спільному хобі. При цьому ініціатором зустрічі 29 вересня 2018 року був саме  ОСОБА_4 
57.Зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що ближче до завершення робочого дня,       28 вересня 2018 року, орієнтовно о 16 годині, він збирався їхати в місто Рівне, щоб відвезти поштову кореспонденцію.
Вийшовши на вулицю та прямуючи до автомобіля, він зустрів ОСОБА_4 , який прямував назустріч та повідомив, що хоче поспілкуватись. Оскільки він поспішав, то запитав, чи це терміново та чи може ця розмова почекати до іншого дня, адже на вихідні дні він планував залишатись у місті Корець, та при нагоді вони б зустрілись і поспілкувались. На вказану пропозицію ОСОБА_4 погодився, сказавши, щоб ОСОБА_1 зателефонував до нього, коли буде вільний.
Наступного дня, 29 вересня 2018 року, приблизно об 11 годині, позивач прийшов на роботу, склав графік судових засідань на тиждень, а також занотував план заходів на перспективу наступного тижня. Ближче до обідньої перерви, маючи необхідність у заправці власного транспортного засобу, він вирішив поїхати на автозаправну станцію, яка знаходиться в селі Старий Корець Корецького району. Одночасно він згадав про прохання ОСОБА_4 щодо зустрічі та розмови, у зв`язку з чим зателефонував йому та повідомив, що буде їхати повз села Жадківка та матиме можливість зустрітись.
ОСОБА_4 відповів, що знаходиться вдома та якраз планує йти до магазину, який знаходиться в центрі села Жадківка, і запропонував по можливості зустрітись поруч з приміщенням вказаного магазину через 10 хвилин. 
ОСОБА_1 у поясненнях зазначив, що всі його попередні зустрічі з ОСОБА_4 поза межами робочого часу відбувались у вихідні дні у зв`язку з проведенням футбольних матчів, а тому він вважав, що така зустріч не буде виходити за рамки етики та поведінки прокурора в позаробочий час та не зможе викликати будь-яких сумнівів у його об`єктивності.
Під`їхавши до приміщення магазину в селі Жадківка він зупинився та почав очікувати на ОСОБА_4 . Через хвилину останній вийшов з приміщення магазину та сів на переднє сидіння його автомобіля. Розмову розпочав ОСОБА_4 . Він повідомив, що вчора ним було підписано угоду про визнання винуватості з прокурором Ткачуком Б. П., надано розписки про отримання обвинувального акта та поцікавився у нього, як будуть відбуватись події в майбутньому щодо судового розгляду кримінального провадження.
58. Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності в діях прокурора ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, який полягає в одноразовому грубому порушенні правил прокурорської етики, Велика Палата Верховного Суду виходить із таких міркувань.
Згідно з пунктами 2, 4, 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; презумпції невинуватості; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.
59. У відповідності до застосованих судом норм права, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.
60.Водночас для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс. При цьому обов`язкова наявність судового рішення, яким би було визнано особу прокурора винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, склад якого б передбачав відповідні діяння, не є умовою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
61. Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.
62. За висновком КДКП, викладеним в оскаржуваному рішенні, 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 був включений до групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , а 29 вересня 2018 року, будучи вже прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні, ініціював зустріч та зустрівся у вихідний день не у службовому приміщенні, а у власному автомобілі з обвинуваченим.
Наведене свідчить, що ОСОБА_1 проігнорував етичні норми, які є основоположними нормами поведінки прокурора. Допущення подібної поведінки підриває авторитет самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому, тому що прокурори при здійсненні своїх повноважень представляють державу. Такі дії мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти.
63. За встановлених у цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку - одноразового грубого порушення правил прокурорської етики, а отже, і наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.
64. Доводи ОСОБА_1  в апеляційній скарзі про неможливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності через відсутність у його діях складу дисциплінарного проступку є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами дисциплінарного провадження, у тому числі матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.
65. Твердження ОСОБА_1 про наявність між ним та ОСОБА_4 дружніх стосунків не спростовує висновку, що позивач вступив у позаслужбові стосунки з обвинуваченим у кримінальному провадженні, оскільки під час зустрічі 29 вересня 2018 року між ними обговорювалося кримінальне провадження № 42018118100000055, а не їх приватні відносини.
66. Суд першої інстанції правильно зазначив, що рішення про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності хоча і прийнято на підставі відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах. Встановлені КДКП в ході дисциплінарного провадження факти і з`ясовані обставини мають значення тільки для прийняття рішень у дисциплінарному провадженні та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень.
67. Суд першої інстанції також правильно встановив, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення КДКП врахувала характер проступку, його наслідки (негативний суспільний резонанс), особу прокурора, ступінь його вини та інші обставини.
68. Велика Палата Верховного Суду вважає, що КДКП належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для прийняття рішення, навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку. Оскаржуване рішення Комісії є вмотивованим, містить конкретну визначену законом підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
69.Отже, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов правильного висновку про те, що рішення КДКП від 10 квітня 2019 року № 111дп-19, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та пропорційно.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
70. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
71.Згідно із частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
72.Отже, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки щодо розподілу судових витрат
73.Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
74.Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241-243, 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від  31 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                     Т. О. Анцупова
Судді:                        С. В. Бакуліна                                                          Л. М. Лобойко    
                               Ю. Л. Власов                                                            Н. П. Лященко    
                               М. І. Гриців                                                               О. Б. Прокопенко
                               Д. А. Гудима                                                         Л. І. Рогач
                               Ж. М. Єленіна                                                       О. С. Ткачук
                               О. С. Золотніков                                                     В. Ю. Уркевич
                               О. Р. Кібенко                                                          О. Г. Яновська
                               В. С. Князєв