ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 820/8298/13-а
адміністративне провадження № К/9901/35990/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бастіон-сервіс" до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області  про скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області  на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року (суддя Спірідонов М.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року (судді: Яковенко М.М. (головуючий), Лях О.П., Старосуд М.І.) у справі № 820/8298/13-а,

УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Бастіон-Сервіс" (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування податкових повідомлень - рішень від08.05.2013:
- № 0001182210, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 142  650,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1,00 грн;
- №0001192210, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (ПДВ) за основним платежем у розмірі 121  001,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 13  584,50 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про порушення Товариством вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, натомість у позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентом та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача. Також позивач вказував на процедурні порушення призначення та проведення перевірки, за результатами якої контролюючий орган і прийняв оскаржувані податкові повідомлення - рішення. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Справа розглядалась судами неодноразово.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016, позов задоволено, оскаржувані податкові повідомлення - рішення скасовано.
4. Рішення судів обґрунтовано тим, що позивач мав право на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ з огляду на реальність здійснення господарських операцій, натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2016, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.
6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення позивачу сум грошових зобов`язань з податку на прибуток, ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій стали висновки контролюючого органу викладені в акті перевірки № 1553/2210/32236010 від 18.04.2013, оформленого за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Бастіон-Сервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині взаємовідносин з ТОВ "АТК "Днепр-Авто" за період з 01.01.2011 по 31.12.2011, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог пп. 5.2.1 п.5.2 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, пп.138.1.1, п. 138.1 п.138.2 п. 138.8 ст.138, п.198.4, п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 142  650,00 грн та ПДВ на загальну суму 121  001,00 грн.
Згідно акту перевірки висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що господарські операції з контрагентом ТОВ "АТК "Днепр-Авто" не спричинили настання реальних правових наслідків, з огляду на те, що такі операції, на думку контролюючого органу, фактично не відбувались та мають формальний характер. Такий висновок контролюючий орган зробив на підставі актів перевірок контрагента позивача, а саме: акт № 688/22-317/37168019 від 07.08.2012 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "АТК "Днепр-Авто" щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за період серпень 2010 року - лютий 2011 року"; акт №16815/23-07-37168019 від 21.12.2011 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "АТК "Днепр-Авто" з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період березень-серпень 2011 року". У вказаних актах зазначено, що правочини ТОВ "АТК "Днепр-Авто" з контрагентами є здійснені без мети настання реальних наслідків та є нікчемними, вбачається проведення діяльності спрямованої на здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам, також ТОВ "АТК "Днепр-Авто" не знаходиться за юридичною адресою, а відносно директора ОСОБА_1 порушено кримінальну справу.
На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Судами встановлено, що позивач мав взаємовідносини з ТОВ "АТК "Днепр-Авто" в межах господарських операцій з оренди спортивних тренажерів, спортивного інвентарю, меблів, побутової техніки.
Судами також встановлено, що позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських операцій з зазначеним контрагентом було надано копії документів, зокрема, договори, акти прийому - передачі робіт (наданих послуг), акти, податкові накладні, платіжні доручення.
Також судами встановлено, що необхідність у спортивних тренажерах та спортивному інвентарю позивача виникла у зв`язку з тим, що основним напрямком діяльності ТОВ «БАСІОН-СЕРВІС» є надання послуг, пов`язаних з охороною державної та іншої власності та надання послуг з охорони громадян відповідно до Ліцензії серії АВ номер 540479, виданої Міністерством внутрішніх справ України 22 вересня 2010 року.
Усі спортивні тренажери та спортивний інвентар, які були орендовані у ТОВ "АТК "Днепр-Авто" використовувались ТОВ "Бастіон-Сервіс" у власній господарській діяльності для обладнання спортивного залу для проведення навчання, практичних занять та проведення тренувань з метою підтримки належного фізичного стану охоронців.
Крім того, основним видом господарської діяльності позивача є також професійно-технічне навчання, підвищення кваліфікації охоронців відповідно до ліцензії міністерства освіти та науки, молоді та спорту України серії АВ №586401. Відповідно з вимогами до матеріально-технічного забезпечення, встановлених Ліцензійними умовами надання освітніх послуг у сфері професійно-технічної освіти, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 24.12.2003 за N 847, ТОВ «БАСТІОН-СЕРВІС» були створені та оснащені учбовий клас та спортивний зал за адресою: місто Харків, вулиця Кузнечна, 2. Нежитлове приміщення площею 177,8 метрів квадратних по вулиці Кузнечна, 2 у місті Харкові використовувалось у 2011 році позивачем на підставі Договору майнового найму (суборенди) нежитлового приміщення №02/01-1 від 01 лютого 2011 року, укладеного з орендарем ФОП ОСОБА_2 , а з травня 2011 року - на підставі Договору майнового найму (оренди) нежитлового приміщення №05/01-1 від 29 квітня 2011 року, укладеного з власником нежитлового приміщення - АТ «Учбово-виробниче об`єднання «ОСВІТА».
Для обладнання постів охорони позивачем використовувались рації з запасними акумуляторами, обігрівачі масляні і столи канцелярські надані у тимчасове платне користування ТОВ «АТК «ДНЕПР-АВТО» на підставі Договору №0209-1 оренди меблів та побутової техніки від 02 вересня 2010 року та ліжка, столи канцелярські і шафи надані у тимчасове платне користування товариством з обмеженою відповідальністю «АТК «ДНЕПР-АВТО» на підставі Договору №0106 оренди меблів від 01 червня 2011 року. Також, для обладнання навчального класу ТОВ «БАСТІОН-СЕРВІС» використовувало стільці надані у тимчасове платне користування ТОВ «АТК «ДНЕПР-АВТО» на підставі Договору №0209-1 оренди меблів та побутової техніки від 02 вересня 2010 року та столи канцелярські і шафи надані у тимчасове платне користування товариством з обмеженою відповідальністю «АТК «ДНЕПР-АВТО» на підставі Договору №0106 оренди меблів від 01 червня 2011 року.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги відповідач перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки, вказує на неврахування судами доводів контролюючого органу щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій позивача з контрагентом. В касаційній скарзі не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права, контролюючий орган фактично просить здійснити переоцінку встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи. 
9. Товариством надано заперечення на касаційну скаргу, в яких позивач вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій про безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій просить залишити без змін.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Пункт     44.1 статті     44.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
10.2. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134.
Об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
10.3. Пункт   138.2 статті  138.
Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
10.4. Підпункт 139.1.9 пункту 139 статті 139.
Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. 
10.5. Пункт 198.3 статті 198.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до  статті 39  цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою  пунктом 193.1  статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
10.6. Пункт    198.6 статті    198.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не  підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). 
У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. 
11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:
11.1. Стаття    1.
11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 
11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
11.2. Частина 1 статті 9.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
11.3. Частина 2 статті 9.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
13. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. 
14. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
15. Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.
16. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
17. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
18. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
19. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
20. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування витрат та податкового кредиту. Так, судами досліджено первинні документи, які згідно з п.     44.1 ст.     44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення. 
Судами також встановлено, що орендовані позивачем спортивні тренажери, спортивний інвентар, меблі та інші товари використовувались ТОВ "Бастіон-Сервіс" у власній господарській діяльності для обладнання спортивного залу, для проведення навчання, практичних занять, проведення тренувань, тощо.
21. Доводи контролюючого органу про нереальність проведених позивачем господарських операцій з контрагентом судами обґрунтовано не взято до уваги, оскільки такі висновки не підтверджені належними доказами. Висновки актів №688/22-317/37168019 від 07.08.2012 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "АТК "Днепр-Авто" щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за період серпень 2010 року - лютий 2011 року" та№16815/23-07-37168019 від 21.12.2011 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "АТК "Днепр-Авто" з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період березень-серпень 2011 року" на яку посилається контролюючий орган, не заслуговують на увагу, оскільки такі висновки фактично базуються на інформації, що наявна в інформаційних базах ДФС. Колегія суддів зазначає, що будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічних звірок, носить інформативний характер. Посилання контролюючого органу на акт за результатами невиїзної перевірки та акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення таких актів будь - які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаних актів з відображенням в них окремих відомостей, не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є допустимими та достовірними доказами в розумінні процесуального Закону.
Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган. 
22. Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент розгляду справи судами) не було доведено та надано належних доказів наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили б про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.
23. Суди також обґрунтовано не взяли до уваги посилання контролюючого органу на наявність кримінальної справи відносно директора контрагента ТОВ "АТК "Днепр-Авто" ОСОБА_1 , оскільки, по - перше, контролюючим органом не надано доказів наявності вироку в кримінальному провадженні на яке посилається відповідач, по - друге, кримінальну справу було порушено відносно ОСОБА_1 , який був директором ТОВ «АТК «Днепр Авто» з вересня 2011 року, тоді як господарські відносини між позивачем та ТОВ «АТК «Днепр Авто» мали місце по липень 2011 року і підписантом документів був директор ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 
24. Колегія суддів зазначає, що посилання контролюючого органу на ненадання позивачем первинних документів за спірними господарськими операціями, зокрема товарно - транспортних накладних, сертифікатів походження товару також не заслуговують на увагу, оскільки такі посилання не були підставою для висновку контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, акт перевірки жодних посилань щодо відсутності вказаних документів не містить.
25. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з вищезазначеним контрагентом, за якими Товариством було сформовано витрати та податковий кредит, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки так і апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
26. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
27. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від   11.10.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 слід залишити без задоволення.
28. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
29. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області  залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року у справі № 820/8298/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова