Постанова 
Іменем України
 
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 487/6339/17-ц
провадження № 61-45396св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Науково-дослідний інститут «Миколаївська астрономічна обсерваторія»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Науково-дослідного інституту «Миколаївська астрономічна обсерваторія» на рішення Заводського районного суду                                               м. Миколаєва від 19 квітня 2018 року в складі судді Кузьменко В. В. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2018 року в складі колегії суддів: Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б., Яворської Ж. М., та касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2018 рокувскладі колегії суддів: Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б., Яворської Ж. М.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Науково-дослідного інституту «Миколаївська астрономічна обсерваторія» (далі - НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
 
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2013 року у справі за його позовом до НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зміну формулювання причини звільнення та покладення відповідних зобов`язань, відповідача зобов`язано виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу внаслідок припинення трудового договору з підстав порушення законодавства про працю.
 
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» про стягнення вихідної допомоги при звільненні, компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, індексації, відшкодування моральної шкоди на користь позивача стягнуто вихідну допомогу та відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні, всього - 313 241,28 грн. Рішення суду в частині сплати вихідної допомоги було виконано лише 05 жовтня 2017 року.
 
Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідачем вихідна допомога сплачена лише 05 жовтня 2017 року, позивач просив стягнути з відповідача суму індексації за час затримки розрахунку у розмірі 44009,10 грн. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Стягнуто з НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» на користь                               ОСОБА_1 суму відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 44009,10 грн.
Стягнуто з НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» на користь                               ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт неправомірної затримки розрахунку при звільненні позивача встановлений рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2017 року, а тому такі обставини згідно з пунктом 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у даній справі. Отже, обов`язок щодо своєчасного розрахунку з працівником покладено на роботодавця. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінено.
Стягнуто з НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» на користь                               ОСОБА_1 35 000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Рішення суду в частині стягнення витрат на юридичну допомогу скасовано та прийнято у цій частині нове рішення, яким у стягненні витрат на юридичну допомогу ОСОБА_1 відмовлено. 
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні апеляційний суд виходив із того, що є підстави для застосування принципу співмірності. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу та приймаючи нове рішення у цій частині про відмову у стягненні таких витрат, апеляційний суд виходив із того, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого розміру витрат, зокрема договору про надання правової допомоги, розрахунку та опису наданих адвокатом послуг. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У жовтні 2018 рокуНДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
 
У жовтні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Аргументи учасників справ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» мотивована тим, що апеляційним судом не враховані всі фактичні обставини справи, в повному обсязі не з`ясовано обставини, що мали значення для правильного та об`єктивного вирішення справи. Також судом неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення спору у справі. 
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно зменшив розмір стягнутої суми судом першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні витрат на правничу допомогу. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У листопаді 2018 року НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 . 
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» і був звільнений з роботи                                           08 листопада 2012 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2013 року у справі № 2/487/393/2013 за позовом ОСОБА_1 до НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зміну формулювання причини звільнення, внесення змін до запису про звільнення в трудовій книжці, стягнення вихідної допомоги при звільненні, компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, відшкодування моральної шкоди визнано підставою звільнення ОСОБА_1 з посади частину третю статті 38 КЗпП України, зобов`язано НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» змінити формулювання підстави звільнення в трудовій книжці на частину третю статті 38 КЗпП України та виплатити на користь позивача вихідну допомогу, передбачену статтею 44 КЗпП України внаслідок припинення трудового договору з підстав порушення законодавства про працю.
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» у справі № 487/763/17 про стягнення вихідної допомоги при звільненні, компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, індексації, відшкодування моральної шкоди, на користь позивача, стягнуто на користь позивача 21 357,36 грн вихідної допомоги та 291 883,92 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
 
Виплата позивачу вихідної допомоги (21 357,36 грн) проведена 05 жовтня                           2017 року в порядку примусового виконання рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2013 року. Дана обставина сторонами не оспорюється.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
 
Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
 
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
 
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
 
Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України                                 від 14 грудня 2016 року у справі № 6-788цс16.
 
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
 
Враховуючи вищевикладені вимоги закону та виходячи із того, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2017 року стягнуто на користь позивача 21 357,36 грн вихідної допомоги та 291 883,92 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а остаточний розрахунок з виплати вихідної допомоги при цьому було здійснено з позивачем лише                                    05 жовтня 2017 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд у цій частині, обґрунтовано вважав, що з 01 квітня 2017 року по                      05 жовтня 2017 року є періодом затримки розрахунку при звільненні                              ОСОБА_1 , та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за визначений позивачем період. 
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача,                                                       дійшов правильного висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 35000,00 грн.
 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
Відповідно до частини першої 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Апеляційний суд, враховуючи те, що позивачем на порушення вимог частини третьої статті 137 ЦПК України не надано договору про надання правової допомоги, розрахунку та опису наданих адвокатом послуг, дійшов правильного висновку про відмову у стягненні на користь позивача витрат на правничу допомогу за недоведеністю .
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Щодо зупинення виконання судового рішення
 
За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Враховуючи те, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховний Суд поновлює виконання постанови Апеляційного суду Миколаївської області                                            від 14 вересня 2018 року. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційні скарги Науково-дослідного інституту «Миколаївська астрономічна обсерваторія» та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
 
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2018 року у незміненій та нескасованій частині та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2018 року залишити без змін.
 
Поновити виконання постанови Апеляційного суду Миколаївської області                           від 14 вересня 2018 року. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             В. М. Коротун 
С. Ю. Бурлаков
М. Є. Червинська