Справа №585/199/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євтюшенкова В. І.	
Номер провадження 33/816/238/20 	Суддя-доповідач Литовченко Н. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бидюкова Д.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 ,  
піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2020 року, ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами  строком на один рік, у зв`язку з тим, що він 10 січня 2020 року о 23 год.54 хв. в м. Ромни Сумської області по вул. Прокопенка керував автомобілем ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини,  нестійка хода, почервоніння обличчя, млява мова) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною  скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. 
В обгрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, з порушенням приписів ст.ст.19,62,129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення КСУ №25рп/2015 від 26.05.2015 та вимог ст.ст.2 ,245, 251, 252, 268 КУпАП. В  підтвердження цього вказує на допущене судом першої інстанції порушення права на захист, з огляду на те, що суд, за наявності клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Цимбала В.І. про відкладення судового розгляду, призначеного на 10.04.2020 з підстав його зайнятості в іншій справі та перебування ОСОБА_1 з 07.04.2020 на амбулаторному лікуванні, розглянув справу у відсутність сторони захисту. Крім цього стверджує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складений відносно нього з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, а викладені в ньому обставини, на думку апелянта, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Обґрунтовуючи зазначене, вказує на те, що за кермом була його мати - ОСОБА_2 , яка на момент коли до авто підішли працівники поліції перебувала в магазині разом з його братом ОСОБА_3 , а він сів на місце водія, щоб включити обігрів, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , покази яких безпідставно, на переконання апелянта, не були взяті судом до уваги при постановленні оскаржуваного рішення. 
Зазначає також, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, при ньому жодного протоколу не складали, посвідчення водія в нього не вимагали, він лише надав  на вимогу поліцейського свій паспорт, як розумів з метою встановлення особи, а 01.02.2020 він поштою отримав судову повістку про виклик в суд. Разом з цим стверджує, що при складанні протоколу жодних свідків не було. Серед іншого, звертає увагу на те, що долучені до матеріалів адміністративної справи  письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є належними та допустимими доказами, в тому числі і з тих підстав, що вони записані шаблонно, без повних анкетних даних, не висвітлюють повних обставин подій. Крім цього зауважує, що надані свідком ОСОБА_5 покази за своїм змістом не узгоджуються з його письмовими поясненнями, а також доводять, що він транспортним засобом не керував, а знаходився на задньому сидінні авто та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що також не було з достатньою повнотою враховано судом при прийнятті оскаржуваного рішення. На думку апелянта, є очевидними суперечності в показах вказаного свідка та поясненнях поліцейського ОСОБА_6 , який показав, що складений відносно ОСОБА_1 протокол зачитувався в присутності свідків, тоді як ОСОБА_5 пояснював, що протокол поліцейські не зачитували при ньому, але лише пояснили його зміст і сказали підписати. Доданий до матеріалів адміністративної справи відеозапис, на який послався суд, обгрунтовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вважає недопустимим доказом, зважаючи на те, що він не є безперервним, його запис здійснено на різні носії інформації, які не відповідають вимогам «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них» та крім цього, зафіксовані на ньому відомості підтверджують лише рух належного йому автомобіля та не доводять факт керування саме ним транспортним засобом.  
З огляду на викладене, вважає, що прийняте відносно нього судове рішення підлягає безумовному скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бидюкова Д.В., які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне рішення.     
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Суд  першої   інстанції   дійшов   обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Пункт 2.5 Правил Дорожнього руху України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції.  Відповідальність за порушення зазначеної вимоги передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Як вбачається з матеріалів справи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, показами поліцейського ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 , відеозаписами та іншими доказами.  
Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №147917 від 11.01.2020 ОСОБА_1 , 10 січня 2020 року о 23 год. 54 хв. в м. Ромни Сумської області по вул. Прокопенка керував автомобілем ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини,  нестійка хода, почервоніння обличчя, млява мова) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.2).
Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою, його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Так, в протоколі вказані ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським та дії водія щодо відмови від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України та посилання на ч.1 ст.130 КУпАП. В даному протоколі зазначені прізвища та адреси свідків, є  їх  підпис, а тому відомості що у ньому містяться, є доказом у справі про адміністративне правопорушення  (а.с.2).
Доводи апелянта про те, що за кермом автомобіля була його мати - ОСОБА_2 , яка на момент коли до авто підійшли працівники поліції перебувала в магазин разом з його братом ОСОБА_3 , а він сів на місце водія, щоб включити обігрів,  а також, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку і в його присутності адміністративні матеріали не складали, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5 , інспектора СРПП №3 Роменського ВП ГУНП в Сумській області Д`яченка О.С. та даними відеозаписів, яким суд надав належну оцінку у їх сукупності та взаємозв`язку.
Так, згідно наданих суду першої інстанції показів інспектора поліції ОСОБА_6 вбачається, що у січні 2020 року на службовому автомобілі стояли на парковці біля сільгосптехнікуму. Побачили, що на заправку під знак «В`їзд заборонено» в`їхав автомобіль ВАЗ «21099» та, побачивши поліцейську машину, автомобіль змінив напрямок руху і продовжив рух вже бік магазину «Малинка». Вони поїхали слідом за цим автомобілем, увімкнули проблискові маячки. Водій зупинився біля магазину по вул. Прокопенка. За кермом автомобіля був чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В автомобілі був також пасажир - чоловік, який сидів на передньому пасажирському сидінні. Під час руху за автомобілем відеофіксація здійснювалась на відео реєстратор, який розміщений у службовому автомобілі, а коли підійшов до водія, то фіксував на мобільний телефон, оскільки нагрудна камера розрядилась. Водій був постійно у полі зору. Від моменту зупинки та до того як склали протокол, водій ОСОБА_1 з автомобіля не виходив взагалі. Протокол складали на місці зупинки і зачитували при свідках, яким   роз`яснювали за що склали протокол на водія ОСОБА_1 , вони ознайомлювались і підписувались. Особу водія встановлювали по паспорту, який надав сам ОСОБА_1 . 
Допитаний безпосередньо судом свідок ОСОБА_5 підтвердив, що в січні 2020 року увечері в темну пору доби його зупиняли працівники поліції та в його присутності запропонували водію автомобіля білого кольору ВАЗ 2109 чи 21099 пройти медичний огляд, але той відмовився. Точно пам`ятає, що поліцейські пропонували цьому чоловіку проїхати на медичне обстеження, а він відмовлявся, особисто чув як він казав, що не поїде. Також показав, що протокол складали на місці зупинки, хоча йому і не зачитували, але пояснили про що і сказали підписати.  
Покази даних свідків є послідовними та такими, що логічно доповнюють один одного і узгоджуються з іншими доказами, зокрема даними, що зафіксовані на відео реєстратор з автомобіля поліцейських та мобільний телефон інспектора, а тому ставити їх під сумнів за зазначених в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 мотивів, апеляційний суд підстав не вбачає, оскільки, по-перше, свідок  ОСОБА_5 суду пояснював, що упевнено стверджувати, що чоловік, якому пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння сидів саме на задньому, а не на передньому сидінні автомобіля він не може, однак точно пам`ятає, що в його присутності цей чоловік відмовився проїхати на медичне обстеження, по-друге, такі суперечать його ж доводам, викладеним в апеляційній скарзі, в яких він зазначає, що коли до авто підішли працівники поліції він сидів на місці водія, бо мав намір включити обігрів, а його мати ОСОБА_2 разом і з братом ОСОБА_3 в цей час були в магазині. 
Викладене, з урахуванням показів інспектора поліції ОСОБА_6 в тій частині, що з моменту виявлення автомобіля ВАЗ «21099», який в`їхав на заправку під знак «В`їзд заборонено» та змінив напрямок руху в бік магазину «Малинка» та до його зупинки біля магазину водій був постійно у полі зору працівників поліції та відеореєстратора свідчить, що керував авто саме ОСОБА_1 .
При цьому, суд першої інстанції цілком обгрунтовано критично поставився до показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за версією яких за кермом автомобіля була саме мати ОСОБА_1 , яка на час, коли до автомобіля підішли працівники поліції разом з братом перебували у магазині, оскільки вони є його близькими родичами та відповідно заінтересованими особами. Крім того, як встановив суд, надані ними покази в деталях розходяться з показами ОСОБА_1 та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
Зокрема,  відеозаписом,  зафіксованим  на  мобільний   телефон   інспектора,   з    якого  вбачається, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка мова, несконцентрований погляд), у салоні на передньому пасажирському сидінні знаходився чоловік, який прикривав обличчя і який, на переконання суду першої інстанції, за статурою схожий на ОСОБА_3 . При цьому на задніх  сидіннях пасажири відсутні. На пропозицію інспектора надати посвідчення водія і реєстраційний талон ОСОБА_1 не реагував, пояснюючи, що вони нікуди не їдуть, просто сидять в авто (а.с.44).
Твердження апелянта про те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи є неналежними доказами, оскільки не є безперервними, запис здійснено на різні носії інформації, які не відповідають вимогам «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них», відзняті на мобільний телефон працівника поліції є непереконливими, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.
Що стосується доводів ОСОБА_1 з приводу наявних суперечності між показами свідка     ОСОБА_5 та інспектора ОСОБА_6 , то такі не впливають на висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_5 підтвердив, що протокол складався на місці зупинки, і хоча йому не зачитували його зміст, однак було роз`яснено відносно чого його було складено і ним підписано. 
Враховуючи наведене, всупереч тверджень апелянта, суддя місцевого суду, проаналізувавши докази по справі, які є належними, допустимими і достовірними у розумінні ст.251 КУпАП, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість     ОСОБА_1 у  його вчиненні.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина  ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому, твердження апелянта про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення є безпідставним.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутність сторони захисту за наявності клопотання захисника Цимбала В.І. про відкладення судового розгляду, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Як вбачається з наданих матеріалів, розгляд даної адміністративної справи відкладався неодноразово. 
Так, призначена до судового розгляду на 07.02.2020 справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була відкладена за заявою захисника про необхідність ознайомлення з матеріалами справи на 24.02.2020 (а.с.16-17).
24.02.2020  захисник ОСОБА_1 - адвокат Цимбал В.І., який здійснював його захист в суді першої інстанції звернувся із заявою про неможливість взяти участь у судовому засіданні через зайнятість в іншій справі (а.с.22). 
В судовому засіданні, яке відбулося  12.03.2020 за участі ОСОБА_1 , який надав суду свої пояснення щодо суті звинувачення, захисника Цимбала В.І. суд першої інстанції, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , задовольнив клопотання захисника про виклик понятих та інспектора, який складав протокол, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 26.03.2020 (а.с.31-32). У зв`язку із введеними на території України з 12.03.2020 карантинними заходами, захисник Цимбал В.І. звертався з відповідними клопотаннями про відкладення судового розгляду, обгрунтовуючи їх, в тому числі неможливістю прибуття ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 26.03.2020 та 03.04.2020 через припинення перевезення пасажирів громадським транспортом між населеними пунктами  (а.с.43, 51). 
Разом з тим,   ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 03.04.2020 прибув, однак від розгляду справи у відсутність захисника відмовився, у зв`язку із чим його було відкладено на 07.04.2020  (а.с.53), в яке сторона захисту також не з`явилась, подавши клопотання про відкладення з підстав зайнятості захисника Цимбала В.І. та перебуванням з 07.04.2020 на амбулаторному лікуванні ОСОБА_1 (а.с.61), яке було задоволено судом першої інстанції. В наступне судове засідання, призначене на 10.04.2020 сторона захисту не прибула, подавши повторно клопотання про відкладення справи через зайнятість захисника та неможливістю прибуття ОСОБА_1 у зв`язку із вжитими карантинними заходами (а.с.79). 
За таких обставин, розглядаючи справу у відсутність сторони захисту, суд першої інстанції цілком обгрунтовано врахував те, що ОСОБА_1 та його захисник обізнані про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться в провину, мали достатньо часу для підготовки свого захисту, ознайомлювались з матеріалами справи, а отже були обізнані про характер доказів наявних в матеріалах справи, мали можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію, про що свідчить подання письмових пояснень у вигляді клопотання. Крім цього, ОСОБА_1 має власний транспорт засіб і посвідчення водія в нього не вилучалось.
До того ж, ОСОБА_1 , не дивлячись на заявлене захисником клопотання про неможливість прибуття його підзахисного в судове засідання 03.04.2020 через припинення перевезення пасажирів громадським транспортом між населеними пунктами,  в судове засідання прибув, однак від розгляду справи у відсутність захисника відмовився (а.с.51).
У рішенні Європейського суду з прав людини, від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що дій спрямованих на активну участь у розгляді матеріалів даної адміністративної справи в суді першої інстанції ОСОБА_1   продемонстровано не було, що давало суду підстави розглянути справу у його відсутність.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сторона захисту при розгляді справи в апеляційному суді не була позбавлена можливості реалізувати свої права і скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, в тому числі і в частині надання пояснень, доказів та подання відповідних клопотань. 
Однак, будь-яких посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необгрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови стороною захисту не надано, а тому розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 та його захисника не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, постанова судді є законною та обгрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 

На підставі викладеного,  керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Литовченко Н. О.