ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 р.	Справа № 480/3109/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Донець Л.О.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в режимі відеоконференції з представником відповідача Дерев`янко О.В. адміністративну справу за апеляційними скаргами  Головного управління ДПС у Сумській області, ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, повний текст складено 10.03.2020) по справі № 480/3109/19
за позовом Головного управління ДПС у Сумській області  
до  ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 ,   
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
09.08.2019,   Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач) звернулось до  Сумського окружного адміністративного суду з позовом до   ОСОБА_1 (далі – відповідач ), в якому просить суд  стягнути з відповідача  податковий борг з орендної плати  з фізичних осіб (код платежу 18010900) в сумі 824 460,96 грн на розрахунковий рахунок.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 у справі                             № 480/3109/19  позов задоволений частково.
Стягнуто з відповідача податковий борг з орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900) в сумі 576490,90 грн на розрахунковий рахунок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішення в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, та просить суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування посилається на неправильне врахуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу,  в якій просить суд скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в цій частині прийняти нове судове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних  скарг, рішення  суду першої інстанції вважає, що  апеляційна  скарга  позивача підлягає задоволенню та апеляційна скарга відповідача не підлягає  задоволенню,  з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що    сформована відповідачем   податкова заборгованність складається із податкової  заборгованості з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 824460,96 грн за основним платежем, який виник у зв`язку з тим, з несплатою податкових зобов`язань за такими податковими повідомленнями-рішеннями:
№194982-1305-1805-2017 від 24.04.2018, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 247 970,06 грн;
№194982-1305-1805 від 24.04.2018, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 288 245,45 грн;
№37474-5013-1805 від 10.04.2019, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 288 245,45 грн.
18.09.2018  позивачем  сформовано податкову вимогу на суму 288377,97 грн.
Суд першої інстанції під час   часткового  задоволення позову, зазначив про те, що     позовні вимоги  про стягнення податкового боргу за 2017 рік у сумі 247970,06 грн є передчасними, оскільки такий податковий борг виник до винесення податкової вимоги №12034 від 18.09.2018, проти помилково включений до неї.
Під час  задоволення частини  позовних вимог суд першої інстанції зазначив про  обґрунтованість позовних вимог про стягнення податкового боргу.
Колегія суддів частково  погоджується з  такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У відповідності до  п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
На підставі п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше               3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше           1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше                        0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Згідно до п.288.7 ст.288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
У відповідності до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок, щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок.
Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо:
розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;
права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті;
розміру ставки земельного податку;
нарахованої суми плати за землю.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
На підставі п.287.5 ст.287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом    60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
На підставі п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
У відповідності до п.58.3 ст58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
На підставі п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно до п.59.5 ст59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Аналізуючи  викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що  вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує  можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту  її сплати в добровільному порядку  або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань  не охоплюється  предметом даного позову, оскільки    податкова вимога  суб`єкта  владних повноважень, згідно з якою  відповідні зобов`язання визначені,  не є предметом  позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх  правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. 
Аналогічна позиція висловлена у постанові  Верховного суду  від 22.08.2018 у справі                  № 820/1878/16.
У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом  витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей Конотопської міської ради "Про перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі комунальної форми власності станом на 01 лютого 2018 та 2019 років", земельна ділянка площею 2,9227 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1  (кадастровий номер 5910400000:01:069:0003) перебуває з 14.03.2017 в оренді у відповідача .
Згідно рішення від 29.05.2017 Конотопської міської ради сьомого скликання 24 сесії, змінено розмір орендованої ділянки, зменшивши її на 1,3444 га. Відповідно до додаткового правочину до договору оренди від 21.02.2017, встановлено розмір орендної плати у 147873,85 грн  в рік та 12322,82 грн  відповідно в місяць.
За   відомостями  ІКПП ІТС «Податковий блок»  відповідачу нарахований податковий борг  за платежем орендна плата з фізичних осіб за   податковими повідомленнями-рішеннями: №194982-1305-1805-2017 від 24.04.2018, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 247 970,06 грн з строком сплати 29.08.2018;                            №194982-1305-1805 від 24.04.2018, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 288 245,45 грн з строком сплати – 02.05.2019;                                №37474-5013-1805 від 10.04.2019, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 288 245,45 грн з терміном сплати – 14.07.2019.
Крім цього, позивачем сформовані та направлені на адресу відповідача  податкова вимога форми «Ф» від 18.09.2018 №12034-17, в якому визначена сума податкового боргу відповідача станом на 17.09.2019 – 288377,97 грн, при цьому  із них сума податкового боргу за класифікацією доходів бюджету 18010700 – 132,51 грн; 18010900 – 188245,45 грн.
На підставі  п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Наявні в матеріалах справи копії поштових відправлень підтверджують  направлення відповідачу  податкових повідомлень –рішень  (том 1 аркуші справи 15,16,17, 18, 19).
Окрім цього, вказані обставини не спростовуються самим відповідачем.
На час подання позову до суду  відповідач не здійснив  сплату даного податкового боргу,  дані податкові рішення не оскаржені та не скасовані у встановленому чинним законодавством порядку.
За цим,  колегія суддів дійшла до висновку, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення або ж закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань  такі податкові зобов`язання  вважаються узгодженим. Факт узгодження податкового зобов`язання   має  наслідком  обов`язок  платника податку сплатити таке зобов`язання  у встановлений законом строк.
Аналогічна правова позиція викладену у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 820/1878/16.
З огляду на це, колегія суддів,  вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.
В своїй апеляцій скарзі позивач посилається на неврахування судом першої інстанції  факту  здійснення  ним сплати земельного податку, та   укладання з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу  нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог про сплату податкового боргу.
З огляду зроблені вище висновки,  колегія суддів, вважає, що  дані заперечення стосуються правомірності  саме прийнятих податкових повідомлень-рішень позивачем, а не сплати податкового боргу,  що не може бути предметом даного спору.
Стосовно висновків суду першої інстанції про  зменшення податкового боргу на  суму орендної плати за землю за 2017 рік у сумі 247970,06 грн, з підстав її передчасності та не включення її до податкової вимоги  №12034 від 18.09.2018, то колегія суддів зазначає на таке.
Позивачем  в позовній заяві каже про наявність податкового боргу у розмірі -                          824 460,96 грн.
Дана сума податкового боргу складає із суми:  орендної плати за землю з фізичних осіб за 2017 рік – у сумі  247 970,06 грн ( податкове зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 24.04.2018 №194982-1305-1805-2017 ) +  орендної плати з фізичних осіб за землю за 2018 рік – у сумі   288 245,45 грн (податкове зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 24.04.2018 №194982-1305-1805) +  орендної плати за землю з фізичних осіб за 2019 рік – у сумі – 288 245,45 грн (податкове зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 10.04.2019 №37474-5013-1805).
За цим, колегія суддів,  вважає  доводи апеляційної скарги позивача обґрунтованими, та не вбачає підстав для зменшення даних позовних вимог.
Суд першої інстанції зробив висновки, які  не відповідають обставинам справи, тому судове рішення  підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову, з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення позову.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 по справі                           № 480/3109/19 - скасувати в частині відмови у задоволенні позову, з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі                247 970,06 грн на р/р 33218815018008, отримувач Конотопське УК/м. Конотоп, код отримувача 37784555, банк отримувача Казначество України, МФО 899998.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 по справі № 480/3109/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		Л.О. Донець	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.І. Сіренко   	
Повний текст постанови складено  18.09.2020 року