Справа № 759/8521/18                                                    Головуючий 1 інстанція- Ул`яновська О.В.
Провадження № 22-ц/824/9928/2020                               Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
23 вересня 2020 року                                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2020 року у справі за  позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1  про стягнення боргу за необліковану та спожиту електричну енергію,-
 
в с т а н о в и в:
 
У червні 2018 року позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго». 
Вказував, що відповідачка ОСОБА_1 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», відповідно до договору про користування електричною енергією від 13 травня 2004 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачка не проводить в повному обсязі оплату за фактично спожиту електричну енергію, внаслідок чого станом на 01 травня 2018 року у неї виникла заборгованість у розмірі 127676,92 грн., яка підлягає сплаті з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат у загальній сумі 13547,25 грн.
07 грудня 2016 року під час перевірки працівниками РЕМ «Західний» електролічильника відповідачки за місцем її проживання в будинку по  АДРЕСА_1  було виявлене втручання в параметри розрахункового обліку з метою зміни його показників, а саме: вплив на електролічильник № 0989110 радіочастотним випромінюванням радіоелектронного засобу,  внаслідок чого спожита електроенергія не враховується. За результатами перевірки складено акт про порушення ПКЕЕН № 33390 від 07 грудня 2016 року, який підписано представниками енергопостачальника у відсутність споживача, а також зафіксовано додатком до цього акта обставини виявлення порушення. Комісія з розгляду актів про виявлені порушення на підставі акту здійснила нарахування завданих збитків згідно Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією в розмірі 77646,55 грн.
У зв`язку з наведеним просив стягнути з відповідачки на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» вартість безобліково використаної електроенергії в розмірі 77646,55 грн., вартість спожитої і неоплаченої електроенергії у розмірі 12676,92 грн., 3 % річних і інфляційні втрати у розмірі 870,33 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.
                                                                        -  2  -
Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2020 рокупозов задоволено. Стягнуто із  ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» вартість безобліково використаної електроенергії в розмірі в розмірі 77646,55 грн., вартість спожитої і неоплаченої електроенергії у розмірі 12676,92 грн., 3 % річних і інфляційні втрати у розмірі 870,33 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.
Не погоджуючись із судовим рішенням,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог товариства у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та їх недоведеність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального і неправильне застосування судом норм матеріального права. 
Скарга мотивована тим, що відповідачка та її представник в день засідання 03 червня 2020 року з`явилися до суду і перед початком розгляду справи подали через канцелярію виписку по особовому рахунку відповідачки про відсутність будь-якого боргу за електроенергію, однак розгляд справи не відбувся зі слів помічника судді у зв`язку з карантином, а в подальшому від помічника судді вони дізналися про наявність рішення по справі, що є порушенням норм процесуального права. Задовольняючи позов, суд не звернув уваги, що акт про порушення ПКЕЕН № 33390 від 07 грудня 2016 року складено працівниками позивача у відсутність відповідачки, як і у її відсутність самовільно було знято електролічильник, що є порушенням Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України № 1357 від 26 липня 1999 року. Тобто, обстеження, зняття, вилучення та упакування лічильника працівниками позивача проводилось за її відсутності як і відсутності представника організації у віданні якої перебуває будинок, що є грубим порушенням п.2.2, п.2.3 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 червня 2003 року. Окрім того, всупереч п.2.4 вказаного Положення після зняття лічильника не був складений акт-повідомлення про направлення його на експертизу, як і сам лічильник не був предметом експертного дослідження. Відповідно до п.6 роз`яснень, викладених у листі НКРЕЕ від 04 грудня 2003 року «Щодо проведення експертизи приладів обліку» електролічильник знімається та упаковується в поліетиленовий пакет в присутності споживача, або представника організації, у віданні якої перебуває будинок. Суд не врахував, що вона не є власником лічильника, який належить постачальнику, а відповідальність за його технічний стан несе власник будинку, або обслуговуюча організація. Необхідність проведення екпертизи лічильника, в тому числі підтверджується листом Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетичних та комунальних послуг, куди вона зверталася зі скаргою і яка своїм листом від 16 березня 2017 року повідомила її про те, що ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» не мало підстав для застосування положень Методики для здійснення розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на підставі акту до моменту підтвердження факту втручання у роботу приладу обліку приладом радіочастотного випромінювання, за результатами експертного дослідження, проведеного спеціалізованою організацією, яка має право на її проведення згідно з діючим законодавством. Суд не звернув уваги на те, що зазначаючи у акті про вплив на лічильник за допомогою приладу радіочастотного випромінювання, жодного такого приладу у відповідачки не вилучалось та жодних доказів про існуавння такого приладу суду не надано, як і взагалі не вказано що це за прилад та які його характеристики. Як і не здійснено документування її дій як споживача по втручанню у роботу лічильника. При цьому позивачем не передавався їй на зберігання індикатор, який би фіксував вплив магнітного чи електронного полів на прилад обліку, а тому такий вплив є
                                                                        -  3  -
недоведеним з боку позивача належними засобами доказування. Суд не врахував, що посилання в акті № 33390 від 07 грудня 2016 року на порушення нею п.п.9, 10, 42, Правил користування електричною енергією для населення надумані та безпідставні, і суперечать змісту цих пунктів, яких вона не порушувала. Це ж стосується посилань в акті на порушення нею ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику», зміст яких свідчить про відсутність порушення даних норм з її боку. Вирішуючи спір, суд проігнорував зміст відзиву відповідачки на позов і надані нею докази на спростування доводів позивача, як і не врахував судову практику з  цього приводу, зокрема постанову Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 336/6535/16-ц, де зазначено, що факт втручання споживача в роботу приладів обліку електроенергії у разі невизнання цього споживачем обов`язково має бути підтверджений технічною експертизою. Рішення суду не є мотивованим, що суперечить ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ. При винесенні рішення суд не врахував, що Правила користування електричною енергією для населення, втратили свою чинність 14 березня 2018 року, як і взагалі не врахував зміну законодавства у цій сфері і набрання чинності Законом України «Про ринок електричної енергії» та те, що 11 червня 2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕЕ від 14 березня 2018 року, які регулюють спірні відносини. Стягуючи борг за використану електроенергію у розмірі 12676,92 грн., суд не врахував подані відповідачкою докази щодо відсутності боргу, зокрема виписку по особовому рахунку станом на 19 січян 2019 рок ута 02 червня 2020 року з яких чітко видно відсутність будь-якої заборгованості. Окрім того, суд взагалі не дав оцінки і не вирішив заяву відповідачки про застосування строку позовної давності.
Позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно  задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, встановлений ст.371 ЦПК України строк розгляду апеляційних скарг продовжено на строк дії такого карантину. Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року, встановлені попереднім законом строки закінчуються через 20 днів після набарання чинності цим законом, який набрав чинності 17 липня 2020 року. 
Отже, 06 серпня 2020 року строк на який продовжено розгляд апеляційної скарги закінчив перебіг.  
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 91193,80 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
                                                            -  4  -
Клопотання відповідачки про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін та  про залучення до участі у справі третьої особи вирішене судом в ухвалі про призначення справи до розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 мешкає та є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
13 травня 2004 року між ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» і  ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією, за умовами якого постачальник здійснює постачання електричної енергії побутовому споживачу  ОСОБА_1  до належної їй квартри по  АДРЕСА_1 , на підставі якого відповідачці відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 (а.с.24).
07 грудня 2016 року під час перевірки працівниками РЕМ «Західний» ПАТ «Київенерго» електролічильника відповідачки за місцем її проживання в будинку по  АДРЕСА_1  було виявлене втручання в параметри розрахункового обліку з метою зміни його показників, а саме: вплив на електролічильник № 0989110 радіочастотним випромінюванням радіоелектронного засобу, внаслідок чого спожита електроенергія не враховувалася.
Про виявлене порушення працівниками ПАТ «Київенерго» складенно акт про порушення ПКЕЕН № 33390 від 07 грудня 2016 року з додатком, в якихзазначено вид порушення і який підписано представниками енергопостачальника у кількості п`ять осіб: інженером 2 кат. ОСОБА_2 , інженером 1 кат. ОСОБА_3 , електромонтерами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також акт підписано інженером КП «Житлосервіс» ОСОБА_7 (а.с.29-32).
Перевірка та складання акту здійснене за відсутності відповідачки як споживача послуг.
17 січня 2017 року та 25 січня 2017 року відбулися засідання комісії ПАТ «Київенерго» по розгляду акта про порушення, де комісія прийняла рішення, оформлені протоколами № 99 та № 178, про порушення відповідачкою Правил користування електричною енергією у зв`язку із її втручанням в параметри розрахункового обліку метою зміни його показників, а саме вплив на лічильник № 0989110 електричної енергії радіочастотним випромінюванням радіоелектронного засобу, внаслідок чого споживача електроенергія не враховується, яке виявити при контрольному огляді або техперевірці неможливо (а.с.42-43).
                                                                        -  5  -
Також, позивачем було обраховано обсяг і вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом № 33390 від 07 грудня 2016 року та визначено її вартість у розмірі 77646 грн 55 коп. за період із 14 травня 2014 року по 07 грудня 2016 року згідно п.3.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією за формулою згідно п.3.1 Методики (а.с.57-60).
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки доведеністю позовних вимог. При цьому суд виходив з того, що знайшли своє підтвердження як факт порушення відповідачкою ОСОБА_1 . Правил користування електричною енергією для населення, так і обставини щодо наявності у неї заборгованості по оплаті за користування електричною енергією перед позивачем.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Розглядаючи справу суд допустив порушення норм процесуального права, яке полягає в наступному.
Так, ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 23 липня 2018 року у даній справі відкрите загальне позовне провадження, що у свою чергу свідчить про те, що справа мала розглядатися із обов`язковим викликом та повідомленням учасників (ст.223 ЦПК України).
Ці ж обставини підтверджується ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 08 жовтня 2018 року про скасування у цій справі ухваленого заочного рішення від 31 січня 2019 року і проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження із проведенням попереднього судового засідання 13 лютого 2020 року.
Справа була призначена на 03 червня 2020 року (а.с.205) і сторонам направлено відповідні повістки (а.с.206-210).
Водночас як вбачається зі змісту рішення справа розглянута судом відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, тобто без виклику сторін.
Наведене є порушенням як раніше прийнятого судом рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, так і є порушенням прав сторін, зокрема відповідачки, яка обгрунтовано розраховувала з огляду на постановлені ухвали на участь її та представника у розгляді справи та доведення перед судом переконливості її заперечень проти позову.
На думку колегії суддів допущені судом порушення норм процесуального права призвело до обмеження прав відповідачки на справедливий суд, передбачених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства і згідно ч.1 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Окрім того, вирішуючи спір, суд допустив неправильне застосування норм матеріального права.
Закон України «Про електроенергетику» (чинний на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що правопорушеннями в енергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, порушення правил користування енергією (ч.2 ст.27).
Спірні правовідносини регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (чинні на час виникнення спірних правовідносин), затвердженими постановою 
                                                                        -  6  -
КМ України № 1357 від 26 липня 1999 року.
Згідно положень п.п.9, 10 Правил споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами, а сам засіб обліку повинен мати пломбу з відбитком повірочного клейма територіального органу Держспоживстандарту та пломбу з відбитком клейма або логотипу енергопостачальника.
Згідно п.42 Правил побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Згідно п.48 Правил побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством в тому числі за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.
Відповідно до п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електроенергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем. У разі відмови побутового споживача від підпису у акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником, рішення якої оформляється протоколом. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі в тому числі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією.
Прийшовши до висновку про доведеність факту порушення відповідачкою Правил користування електричною енергією для населення, суд не звернув уваги, що у випадку впливу на лічильник будь-якого випромінювання мала бути проведена експертиза лічильника.
Так, відповідно до п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), затвердженаї постановою НКРЕЕ № 562 від 04 травня 2006 року та зареєстрована у МЮ України 04 липня 2006 року за № 782/12656,Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, зокрема, пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатору тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об`єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів). Факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою. У разі визнання споживачем факту втручання в роботу приладів обліку, факту зумисного пошкодження пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи тавр про повірку приладів обліку (у разі встановлення таких пломб та зазначення їх в акті про збереження пломб), складеному в
                                                                        -  7  -
порядку, установленому ПКЕЕН, який підтверджує факт установлення і передачу на збереження приладів обліку і пломб), факту зумисного пошкодження приладів обліку, про що окремо зазначається в акті про порушення, підтвердження експертизою зазначених порушень ПКЕЕН необов`язкове. До отримання енергопостачальником результатів експертизи (у зазначених цією Методикою випадках) ця Методика не застосовується.
Порядок проведення такої експертизи визначено Положенням про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів (розроблене відповідно до Правил користування електричною енергією для населення та затверджене наказом Міністерства палива та енергетики України № 322 від 21 червня 2003 року), згідно п.1.2. якого його застосування є обов`язковим для енергопостачальних організацій та споживачів.
Згідно п.1.3. Положення експертиза лічильників проводиться у разі повної зупинки або нестійкої роботи лічильника (п.1.3.1.), наявності ознак втручання в лічильний механізм (п.1.3.2.), сумніву представника енергопостачальника або споживача у правильності роботи лічильника (п.1.3.4.).
Згідно п.1.5. Положення проведення експертизи лічильників електричної енергії здійснюється комісією у складі представників енергопостачальника та територіального органу Держспоживстандарту.
Аналогічна правова позиція про те, що факт втручання споживача в роботу приладів обліку електроенергії у разі невизнання його споживачем обов`язково має бути підтверджений технічною експертизою викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 336/6535/16-ц.
Як вбачається із акта про порушення ПКЕЕН від 07 грудня 2016 року позивачем було виявлене втручання в параметри розрахункового обліку з метою зміни його показників, а саме: вплив на електролічильник № 0989110 радіочастотним випромінюванням радіоелектронного засобу, внаслідок чого спожита електроенергія не враховувалася.
З огляду на обгрунтування позивачем своїх вимог про стягнення 77646,55 грн. необлікованої електроенергії фактом втручання відповідачки в параметри розрахункового обліку з метою зміни його показників, а саме: впливом на електролічильник № 0989110 радіочастотним випромінюванням, внаслідок чого спожита електроенергія не враховувалася, згідно вказаного вище п.1.3. Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, мала бути проведена експертиза лічильника.
Така позиція законодавця обумовлена тим, що споживач згідно Закону України «Про захист прав споживачів» є слабшою стороною у правовідносинах надавач послуг-споживач послуг, а тому підлягає додатковому захисту.
Суд залишив поза увагою відсутність у матеріалах справи відомостей про проведення експертизи та її висноків як і взагалі будь-які посилання на це з боку позивача.
Необхідність проведення такої експертизи в тому числі підтверджується листом Національної комісії, що здійснюєрегулювання у сфері енергетичних та комунальних послуг, куди відповідачка зверталася зі скаргою і яка своїм листом від 16 березня 2017 року повідомила її про те, що ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» не мало підстав для застосування положень Методики для здійснення розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на підставі акту до моменту підтвердження факту втручання у роботу приладу обліку приладом радіочастотного випромінювання, за результатами експертного дослідження, проведеного спеціалізованою організацією, яка має право на її проведення згідно з діючим законодавством (а.с.54-56).
Окрім того, вирішуючи спір, суд не звернув уваги на відсутність у складеному працівниками позивача акті про порушення ПКЕЕН № 33390 від 07 грудня 2016 року з
                                                                        -  8  -
додатками об`єктивних обставин, на підставі яких працівники зробили висновок про те, що має місцевплив на електролічильник № 0989110 радіочастотним випромінюванням радіоелектронного засобу. 
Зокрема в акті взагалі не зазначено за допомогою яких технічних засобів чи якого технічного пристрою (із зазначенням підстав використання, інвентарного номера, дати технічної перевірки тощо) працівниками позивача було виявлено радіочастотне випромінювання радіоелектронного засобу, найпотужніший сигнал якого було виявлено під дверями тамбура квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 і чим це підтверджується. 
З`ясування цих обставин було необхідним в тому числі з огляду на позицію відповідачки, яка категорично заперечує будь-який вплив з її боку на роботу електролічильника.
Також, суд не звернув уваги, що при знятті і вилученні лічильника працівниками позивача жодних пристроїв чи пристосувань, які б справляли такий вплив, виявлено і вилучено не було, що додатково ставить під сумнів існування вказаного у акті порушення.
Наведене у сукупності свідчить про обгрунтованість доводів апеляційної скарги про безпідставність і недоведеність вимог позивача.
Окрім того, вирішуючи спір в частині стягнення боргу за спожииту електричну енергію у розмірі 12676,92 грн., суд не врахував доводи відповідачки про відсутність боргу, викладені у відзиві на позов та надані нею документи щодо відсутності боргу, які залишені поза увагою суду і які доводять необгрунтованість вимог в цій частині (а.с.162, 221-222).
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що рішення суду не є достатньо мотивованим, зокрема в ньому відсутня оцінка обгрунтованості доводів та заперечень відповідачки проти заявлених до неї позовних вимог, що суперечить ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ.
Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає скасуванню.
Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.  
В частині вимог про стягнення необлікованої електричної енергії у розмірі 77646,55 грн. позов не підлягає до задоволення з огляду на недоведеність факту порушення відповідачкою ПКЕЕН, зокрема недоведеність факту її втручання в параметри розрахункового обліку шляхом впливу на електролічильник № 0989110 радіочастотним випромінюванням радіоелектронного засобу, у зв`язку із непроведенням позивачем у встановленому законом порядку експертизи лічильника.
В частині вимог про стягнення боргу за спожиту електроенергію позов не підлягає до задоволення з огляду на відсутність боргу, що підтверджується наданими відповідачкою доказами, зокрема витягами із особового рахунку № НОМЕР_1 , які не спростовані позивачем. При цьому колегія суддів враховує, що подаючи відповіді на відзив на позов позивач жодним чином не спростував відсутність боргу, в тому числі не надав відповідних 
                                                                        -  9  -
розрахунків.
Доводи апеляційної скарги про те, що акт про порушення ПКЕЕН № 33390 від 07 грудня 2016 року складено працівниками позивача у відсутність відповідачки, як і у її відсутність самовільно було знято електролічильник, що є порушенням Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України № 1357 від 26 липня 1999 року, безпідставні, оскільки п.53 вказаних правил чітко передбачає, що у випадку відсутності споживача чи його відмови від підпису акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. В даній справі акт підписано більш як трьома представниками позивача.
Це ж стосується доводів скарги про те, що акт складався у відсутність представника організації у віданні якої перебуває будинок, які спростовуються підписом у акті інженера КП «Житлосервіс» ОСОБА_7 .
Колегія суддів відхиляє доводи скарги про неврахування судом того, що відповідачка не є власником лічильника, який належить постачальнику, а відповідальність за його технічний стан несе власник будинку, або обслуговуюча організація, оскільки в даному випадку з огляду на предмет спору не йдеться про неналежне збереження лічильника з боку відповідачки чи незабезпечення його технічного стану, а йдеться про її втручання у роботу приладу обліку.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що неврахування судом безпідставності зазначення в акті № 33390 від 07 грудня 2016 року про порушення нею п.п.9, 10, 42, Правил користування електричною енергією для населення та ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику», необгрунтовані. Вказані норми стосуються предмету спору і у випадку доведеності втручання відповдіачки у роботу лічильника підлягали застосуванню.
Доводи скарги про те, що Правила користування електричною енергією для населення, втратили свою чинність 14 березня 2018 року, як і набрання чинності Законом України «Про ринок електричної енергії» та те, що 11 червня 2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕЕ від 14 березня 2018 року, які регулюють спірні відносини, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані. Такі доводи супеерчать ст.58 Конституції України згідно якої закони не мають зворотньої сили. На момент виникнення спірних правовідносин нормативні акти, якими керувався суд першої інстанції, були чинними і відповідно регулювали правовідносини сторін.
Решта доводів скарги апеляційним судом враховані при скасування рішення.
Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про відсутність підстав для проведення експертизи лічильника з огляду на відсутність пошкоджень пломб чи самого лічильника необгрунтовані, оскільки як вище вказувалося експертиза лічильників проводиться в тому числі згідно п.1.3. Положення у разі повної зупинки або нестійкої роботи лічильника (п.1.3.1.), наявності ознак втручання в лічильний механізм (п.1.3.2.), сумніву представника енергопостачальника або споживача у правильності роботи лічильника (п.1.3.4.).
При цьому згідно п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою.
Це ж стосується доводів відзиву на апеляційну скаргу про те, що вплив радіочастотним випромінюванням не викликає фізичних чи хімічних змін в матеріалах, з яких виготовлено лічильник, а стосується зупинення лічильного механізму, які колегія суддів відхиляє. В даному випадку закон передбачає проведення експертизи, яка має проводитися
                                                                        -  10  -
незалежно від уявлень енергопостачальника щодо характеру впливу споживача на лічильник.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу про наявність підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу, безпідставні. Як вбачається із розрахунку боргу, наданого позивачем, борг виник ще станом на 19 липня 2013 року, який обраховувався наростаючим підсумком. З урахуванням звернення позивача до суду у червні 2018 року, а також з урахуванням заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, заявлена сума є безпідставною. 
Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційних скаргах і відзивах, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача витрати відповідачки на сплату судового збору.
Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволити.
Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2020 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за необліковану та спожиту електричну енергію.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (місцезнаходження: 04080, м.Київ, вул.Новокостянтинівська 20, код ЄДРПОУ 41946011) на користь ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2643 гривні.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України

Головуючий 
Судді: