Постанова 
Іменем  України
 
05 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 459/2816/16-ц
провадження № 61-13412св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 

 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у                                 м. Червонограді Львівської області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2016 року в складі судді Кріль М. Д. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області                                    від 13 червня 2017 року в складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б.,                        Шандри М. М.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (далі - Управління) про перерахунок страхових виплат.
 
Позовна заява мотивована тим, що наказом ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» від 04 квітня 2016 року № 105 він був звільнений з роботи                               31 березня 2016 року за власним бажанням на підставі статі 38 КЗпП України. Актом огляду МСЕК від 19 травня 2016 року № 686 йому було встановлено безтерміново 40 % втрати професійної працездатності. Відповідно до довідки шахти від 26 серпня 2016 року він 31 березня 2016 року працював у першу зміну повний робочий день, а саме з 8:00 год. до 14:00 год. згідно з довідкою шахти від 26 вересня 2016 року його заробітна плата за березень 2016 року становила 13 813,08 грн, а за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року становила 98 223,69 грн. Довідкою відповідача від 14 вересня 2016 року щомісячну страхову виплату йому призначено з 16 травня 2016 року в розмірі 2 978,13 грн. Даний розрахунок здійснено за період з березня 2015 року по лютий 2016 року та не включено березень 2016 року. 13 вересня 2016 року на його письмову заяву про проведення перерахунку страхових виплат та включення в розрахунок заробітну плату за березень 2016 року відповідачем було відмовлено, у зв`язку з тим, що розрахунковий період та розрахунок щомісячної страхової виплати визначено згідно з вимогами чинного законодавства. 
 
Дану відмову вважає необґрунтованою та просить суд, зобов`язати відповідача провести перерахунок його страхових виплат та включити у розрахунковий період заробітну плату за березень 2016 року, тобто за період з 01 квітня                         2015 року по 31 березня 2016 року, та виплатити йому недонараховану суму страхових виплат за період з 16 травня 2016 року по день проведення перерахунку. 
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня                   2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області                        від 13 червня 2017 року, позов задоволено частково.
 
Вирішено зобов`язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітку у зв`язку із втратою працездатності виходячи з середнього заробітку за період: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року, включно, з 16 травня 2016 року. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у випадку позивача визначальне значення для здійснення виплат має не встановлення професійного захворювання, а встановлення втрати у зв`язку із таким працездатності, що слід вважати днем настання страхового випадку, від настання якого і здійснюється державне страхування, що регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно днем настання страхового випадку (його виявлення) слід вважати встановлення саме втрати професійної працездатності, оскільки, як було вказано, саме встановлення факту професійного захворювання у потерпілого без встановлення втрати професійної працездатності правового значення для позивача немає. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У липні 2017 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
 
Аргументи учасників справ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності, у зв`язку із чим неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом.
 
Відзив на касаційну скаргу не подано
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом установлено, що згідно з копії трудової книжки ОСОБА_1                                        від 20 листопада 1978 року серії НОМЕР_1 , крім іншого, останній 30 травня  2005 року прийнятий на роботу на «Шахту «Степова» ДП «Львіввугілля», 19 січня 2010 року переведений підземним електрослюсарем п`ятого розряду з повним робочим днем на підземних роботах та 31 березня 2016 року, на підставі наказу від 04 квітня 2016 року №105, звільнений за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України, вихід на пенсію з виплатою одноразової допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку згідно колдоговору.
Згідно з довідкою Міністерства охорони здоров`я про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 19 травня 2016 року серії 10 ААА №252695, ОСОБА_1 безтерміново встановлено втрату працездатності у 40%.
Довідкою ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» від 26 серпня 2016 року №4/1334, ОСОБА_1 таб. №1536 підземний електрослюсар дільниці газового захисту і контролю, згідно табеля обліку використання робочого часу підземних працівників шахти «Степова» - працював 31 березня 2016 року повний робочий день в першу зміну, а саме з 8:00 год. до 14:00 год.
Довідкою того ж підприємства від 26 вересня 2016 року №7-4/1491,                                ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року було нараховано заробітної плати у сумі - 98 223,69 грн.
Згідно з відповіддю відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області від 21 вересня 2016 року №21-06-|х на заяву ОСОБА_1 від 13 вересня 2016 року, останньому визначено розрахунковий період страхових виплат за період часу з березня 2015 року - лютого 2016 року, середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат становить 7445,32 грн згідно з довідкою про заробітну плату, виданою ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» від 20 травня 2016 року №7-4/829. Актом огляду МСЕК від 19 травня 2016 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності. Щомісячну страхову виплату йому призначено з 16 травня                    2016 року, відповідно до пункту 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03 грудня                   2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи, становить 7445,32х40%=2978,13 грн.
Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (отруєння) форми П-3, Клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» ОСОБА_1 остаточно встановлено діагноз 29 березня 2016 року та, реєстраційний номер повідомлення від 29 березня 2016 року № 183 та датою відправлення даного повідомлення є 01 квітня 2016 року.
Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання затвердженого начальником Головного управління Держсанепідслужби у Львівській області - Павлів Р .М . від 20 квітня 2016 року, встановлено професійне захворювання у позивача, а саме: хронічна радикулопатія L5, S1 переважно праворуч в стадії неповної ремісії з примірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
З матеріалів цієї справи вбачається, що позовні вимоги стосуються ненарахування позивачу страхових виплат, зокрема включення у розрахунковий період заробітну плату за березень 2016 року, тобто за період з 01 квітня                         2015 року по 31 березня 2016 року, та виплатити йому недонараховану суму страхових виплат за період з 16 травня 2016 року по день проведення перерахунку, відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1105-XIV).
 
Частиною першою статті 15 ЦПК України 2004 року передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
 
Відповідно до частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. 
 
Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт перший частини другої статті 17 КАС України в указаній редакції).
 
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт сьомий частини першої статті 3 КАС України, у зазначеній редакції).
 
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Преамбулою Закону № 1105-XIV передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.
 
Згідно із частинами першою, другою статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.
 
Одними із принципів соціального страхування, відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 3 вказаного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.
 
Пунктами 6, 7 статті 6 Закону № 1105-XIV рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою, відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Відповідно до статті 8 Закону № 1105-XIV виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.
 
Згідно зі статтею 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону. 
Тобто Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.
 
Статтею 44 Закону № 1105-XIV встановлено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
 
Відповідно до статті 17 Закону № 1105-XIV спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються у судовому порядку.
 
Згідно із пунктом 4 статті 18 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду із цим позовом) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». 
 
У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 761/21898/16-ц зроблено висновок про те, що спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їхніх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням є публічно правовими. А тому їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
 
Враховуючи те, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 360/1438/16-а зроблено висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за позовами фізичних осіб щодо виплат за загальнообов`язковим державним страхуванням, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга Управління підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасуванню із закриттям провадження у справі.
 
Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у                       м. Червонограді Львівської області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, задовольнити частково.
 
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня                       2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року скасувати.
 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про перерахунок страхових виплат - закрити.
 
Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
 
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у нього наявне право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                             С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун