П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10266/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Токарева Марія Сергіївна  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
20 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці ДФС з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним і скасувати видане Житомирською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № ИА 101000/2019/200184/2 від 25.06.2019;
- визнати протиправною і скасувати видану Житомирською митницею ДФС картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №11А 101070/2019/00498 від 25.06.2019.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю, а саме: визнано протиправним і скасовано видане Житомирською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UА 101000/2019/200184/2 від 25.06.2019; визнано протиправною і скасовано видану Житомирською митницею ДФС картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА 101070/2019/00498 від 25.06.2019.
Не погодившись із прийнятим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 за довіреністю придбав на ім`я позивача в Данії у фірми "GEDSTED AUTOHANDEL А/S", яка займається продажами автомобілів, в т.ч. і після ДТП. бувший у використанні автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель Е220, кузов НОМЕР_1 , з дизельним двигуном об`ємом 2143 куб. см, з пробігом 249075 км, 2015 р. в., дата першої реєстрації - 28.12.2015р., з пошкодженнями після ДТП, за що ним від мого імені було заплачено 49700 данських крон, що в перерахунку складає 6700 євро. На підставі реєстраційних документів на ТЗ та правочину на перехід права власності декларант - ФОП ОСОБА_3 , з яким у ОСОБА_1 було укладено договір, подав митному органу електронну митну декларацію з прикріпленими документами та весь необхідний пакет документів для здійснення митного оформлення ввезеного автомобіля, в т.ч. рахунок-фактуру №433029, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, експортну декларацію 19DK003100217701В0, довідку про транспорті витрати, акт митного огляду від 17.05.2019, що підтверджується даними графи 44 вказаної ЕМД.
25.06.2019 Житомирською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 101000/2019/200184/2, яким збільшив митну вартість ввезеного на моє ім`я автомобіля до 14500,1 євро.
У графі 33 вказаного рішення зазначено наступне.
Відповідно до ч, 2 ст. 52 Митного кодексу України відомості про визначення митної вартості, що надаються декларантом, повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною п`ятою ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Відповідно до графи 43 митної декларації, декларантом застосовано резервний метод визначення митної вартості. Документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення не подані до митного оформлення.
Митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 64 «Резервний метод» Митного кодексу України, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме: у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 13.07.2018№17227360 попереднім власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру № 433029 від 14.05.2019, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності особи, що склала рахунок-фактуру на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром, визначати ціну продажу транспортного засобу.
Частиною 1 ст. 368 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
За наданим рахунком-фактурою набуто право власності на товар (транспортний засіб). Таким чином є підстави вважати, що сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар.
Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст. 53 та ч. 1 ст. 368 Митного кодексу України.
Відповідно до довідки про транспортні витрати №б/н від 27.05.2019 витрати на транспортування автомобіля складають 50 EUR, але маршрут транспортування товару від м. Gedsted (Данія), де складено рахунок-фактуру № 433029 від 14.05.2019 до кордону України передбачає паромну переправу. Відповідно до відкритих джерел мережі «Інтернет», а саме сайтів www.ssl.directferries.com,www.directferries.ru вартість паромної переправи перевищує 50 EUR.
Відстань від м. Gedsted (Данія) до кордону України п/п «Ягодин» - 1 312 км. Вартість дизельного палива на митній території Данії 9,39 DDK (1.26 евро) - www.lardi-trans.com,www.my-trans.com Витрати палива MERCEDES-BENZ, модель - Е220, 2015 року виготовлення в заміському режимі-5,3 л. на 100 км (www.mercedes-e-class.infocar.ua). Таким чином, витрати для транспортування оцінюваного транспортного засобу значно перевищують заявлені.
У довідці про витрати на транспортування транспортного засобу не вказано маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару.
Додатково наданий фінансовий звіт № 4493 від 11.06.2019 не містить інформації, яка свідчила б про те, що він стосується даної операції з придбання саме оцінюваного транспортного засобу.
Додатково надана копія митної декларації країни відправлення №19DK003100217701В0 від 14.05.2019 не може бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки в ній відправником зазначено особу, відмінну від тієї, що відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не є його власником.
Лист від Gedsted Autohandel А/S від 11.06.2019 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки складений особою, яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є його власником.
Відповідно до ч, 3 ст. 53 Митного кодексу України не надано такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:
1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається:
2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3)висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Не надано, також, документи, що підтверджують обраний метод визначення митної вартості відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.
Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст. 59 Митного Кодексу України.
Методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. З ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 22.04.2019 UA205020/2019/11322, МД № UA101050/2019/5513 від 01.04.2019 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 14500,10 евро за одиницю. Джерело інформації: Митний кодекс України від І3.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАІС ДФС України.
У зв`язку з прийняттям вказаного рішення, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101070/2019/00498, якою відмовив в митному оформленні митної декларації № UA 101070/2019/030809 за заявленою митною вартістю товару в сумі 6750 євро.
Позивач, вважаючи коригування відповідачем митної вартості автомобіля протиправним та картку відмови протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що  відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, а тому суд вважає, що подані позивачем документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни та підтверджують можливість визначення митної вартості за обраним позивачем методом.
Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками Житомирського окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Матеріалами справи підтверджено, що декларант (позивач) при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, рахунок-фактуру № 433029, свідоцтво про реєстрацію 19DК003100217701В0, експортну декларацію 19DK003100217701В0, довідку про транспорті витрати, акт митного огляду від 17.05.2019. В подальшому, декларантом (митним брокером) були надано відповідачу додаткові документи, що підтверджують заявлену вартість товару, а саме: лист-підтвердження Продавця - фірми "GEDSTED AUTOHANDEL А/S" про продаж мені автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель Е220, кузов НОМЕР_2 , в стані після ДТП, за 49700 данських крон, що в перерахунку складає 6700 євро, та проведення повного розрахунку за нього копію фінансового звіту №4493 про надходження в касу 49848 данських крон, в т.ч. 148 крон комісії за конвертацію 6700 євро в данські крони.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) зазначені у даній нормі додаткові документи.
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Однак, жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей щодо числових значень складових митної вартості товару (автомобіля) чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, ознак підробки, відповідачем не надано.
Колегія суддів також вважає, що позивачем було надано документи, які в своїй сукупності підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, зокрема рахунок-фактура, квитанція про сплату 6700 Євро за придбаний автомобіль, а тому Житомирською митницею ДФС неправомірно було застосовано ч.3 ст.53 МК України. В свою чергу відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару.
Що стосується того, що відповідачем, за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем автомобіля за резервним методом митним органом взято визначену митну вартість товару, оформлену згідно з митні декларації 22.04.2019 UA205020/2019/11322, МД №UA101050/2019/5513 від 01.04.2019, колегія суддів зауважує, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним). При цьому, відповідач не надав до суду належних доказів, що вартість транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель Е220, з дизельним двигуном об`ємом 2143 куб. см, у митних деклараціях від 22.04.2019 UA205020/2019/11322, МД №UA101050/2019/5513 від 01.04.2019, які взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак. Відповідач не здійснив повне порівняння характеристик товарів, що вплинуло на обґрунтованість взяття ним до уваги даних авто з іншими технічними характеристиками та, відповідно, його вартості.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що декларантом самостійно було визначено у графі 43 "Код методу визначення вартості" митної декларації UA101070/2019/006979 резервний метод "6", а тому рішення про коригування митної вартості є правомірним, оскільки це не є автоматичною підставою застосовувати такий метод для визначення митної вартості товару, оскільки фактично разом з митною декларацією було надано перелік документів для визначення митної вартості транспортного засобу із застосуванням основного методу за ціною договору.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та немотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України та п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598. Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.
Отже, за результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що дії відповідача у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Граб Л.С.