Справа № 756/8148/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8325/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Шпирук Ю.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Яценко Н.О., у цивільній справі № 756/8148/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості. Зазначило, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1   13 травня 2016 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, відповідно до умов якої відповідачка отримала кредит в розмірі 7 429,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця  ОСОБА_1 надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання,  АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 27 травня 2019 року утворилася у розмірі 20 976,99 грн. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7 429,41 грн., заборгованості по процентам в розмірі 2 290,72 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 10 103,78 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1 153,08 грн.
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 429,41 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1 921,00 грн.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити такі вимоги, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та неустойки за їх недоведеністю, оскільки сторони в тексті Генеральної угоди погодили розмір відсотків та штрафу. Суд першої інстанції належним чином не дослідив даний доказ та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки процентів та штрафу.
Правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подачу відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися.
В судовому засіданні Стадніков Д.В., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином. ОСОБА_1 судові повістки про призначення справи в приміщенні Київського апеляційного суду направлялися за відомою суду адресою: АДРЕСА_1 . Проте, поштовий конверт, було повернуто до суду в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Остання не повідомила суд апеляційної інстанції про зміну свого місцезнаходження. Відтак, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило свою організаційно-правову форму на АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1  було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (а.с. 9).
Відповідно до розрахунку АТ КБ «Приватбанк» у ОСОБА_1  наявна заборгованість за договором, яка станом на 27 травня 2019 року становить 20 976,99 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 7 429,41 грн., заборгованості по процентам в розмірі 2 290,72 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 10 103,78 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1 153,08 грн. (а.с. 7).
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з ОСОБА_1  заборгованість за кредитом в розмірі 7 429,41 грн. В задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафу суд відмовив.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1  не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачу для ознайомлення, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, і у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів, комісії та неустойки. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 7 429,41 грн.
Разом з тим, такі висновки суду не відповідають матеріалам справи.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованість, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на положення Генеральної угоди від 13 травня 2016 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN52000114196115 від 17 жовтня 2013 року, яка була укладена з ОСОБА_1 . 
Відповідно до пп.. 1.1.1, 1.1.2., 1.1.3. вказаної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт  сторонами було узгоджено зменшити за кредитним договором від 17 жовтня 2013 року заборгованість, яка виникла у період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 593,60 грн., комісію на 0,00 грн., штраф на 559,48 грн. Визначено, що заборгованість за кредитним договором від 17 жовтня 2013 року становить 7 889,41 грн., а останньою датою погашення заборгованості за кредитом є 31 травня 2017 року (а.с. 9). 
Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 7 429,41 грн. на строк 12 місяців з 13 травня 2016 року по 31 травня 2017 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості у вказаній заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця. Позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 653,63 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Останнє погашення заборгованості повинно бути здійснено не пізніше 31 травня 2017 року.     
Згідно п. 2.2. Генеральної угоди при порушені позичальником строків погашення заборгованості позичальник сплачує штраф у розмірі 1 153,08 грн.
Таким чином, сторонами погоджено умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати штрафу за порушення виконання зобов`язань.
Відповідно, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2 290,72 грн. та штрафу у розмірі 1 153,08 грн.  Такі вимоги відповідають положенням Генеральної угоди.  
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з відповідачки заборгованості за пенею та комісією в розмірі 10 103,78 грн.
Генеральною угодою від 13 травня 2016 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN52000114196115 від 17 жовтня 2013 року, яка підписана сторонами, не визначено розміру та порядку нарахування та сплати пені і комісії.
АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що нарахування таких платежів визначено Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку.
Разом з тим, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1  
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування cудом.
Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що сторонами були погоджені умови щодо сплати пені та комісії.
Розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування. 
Більш того, оскільки штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором є порушенням вимог ст. 61 Конституції України.
Враховуючи викладене, заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року в частині відмови у стягненні процентів та штрафу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ «КБ «Приватбанк». 
Відповідно, з урахуванням ч. 13 ст. 141 ЦПК України, рішення суду підлягає також скасуванню в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.
Пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1   на користь АТ «КБ «Приватбанк»підлягає стягненню 998,92 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1498,38 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2497,30 грн. судового збору.
 
Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.
Скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» простягнення процентів, штрафу та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 13 травня 2016 року по процентам за користування кредитом у розмірі 2 290,72 грн. та штрафу у розмірі 1 153,08 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 998,92 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1498,38 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2497,30 грн. судового збору.
Дані про учасників справи: 
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570.
ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 21 липня 2020 року
Суддя-доповідач
Судді