П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3720/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
16 вересня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - Кримчака О.А.  
представника відповідача - Попик О.О. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, подання, наказу та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2019 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії посадових осіб (членів комісії) Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо неврахування наданих документів під час планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та скасувати висновки акту від 25 березня 2019 року №4;
- визнати протиправним, незаконним подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при міністерстві юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 16 квітня 2019 року № 944 та протоколу від 16 квітня 2019 року № 81/04/19 Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним, незаконним наказ Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 року № 1713/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 26 лютого 2013 року № 332 видане ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство юстиції України в особі Департаменту з питань судової роботи та банкрутства виключити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) запис про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 26 лютого 2013 року № 332 та відновити дію свідоцтва.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року позовну заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1 залишено без руху. Зокрема, суд першої інстанції встановив, що позивач оскаржує висновки Акту планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 25 березня 2019 року №4, подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 16 квітня 2019 року № 944 та протокол Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України від 16 квітня 2019 року № 81/04/19, при цьому з даним позовом звернувся до суду лише 18 листопада 2017 року, що значно перевищує строк для звернення до адміністративного суду встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.
Водночас, апелянту було запропоновано протягом десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути виявлені недоліки шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення.
28 листопада 2019 року позивач, на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, подав до суду заяву, у якій зазначив, що оскаржувані ним з пропуском строку документи без наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2019 року №1713/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, не мають будь - яких правових наслідків, і відповідно, оскільки строк оскарження вказаного наказу не сплинув, то і строк оскарження проміжних документів також не минув.
Суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам позивача, дійшов висновку, що позивач у власній заяві фактично визнав та погоджується із фактом пропуску ним строку звернення до суду за вказаними вище позовними вимогами. При цьому, обставини наведені в обгрунтування поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду окружним судом відхилені, а позовна заява в частині позовних вимог визнана такою, що подана без додержання вимог КАС України і підлягає поверненню позивачу в частині вказаних позовних вимог.
Позивач, не погоджуючись з таким висновком суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. 
Обгрунтовуючи власні вимоги, апелянтом відзначено про помилковість застосування судом першої інстанції до даних правовідносин приписів ч. 2 ст. 122 КАС України, яким встановлено тримісячний строк звернення до адміністративного суду суб`єктом владних повноважень.
В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.
Представник відповідача заперечила проти доводів позивача та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Строки звернення до адміністративного суду передбачені статтею 122 КАС України.
Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (ч. 2).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3).
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, згідно з ч. ч. 1, 3 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Разом з тим, положеннями п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень цих норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону. Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви, чітко визначені у ст.160 КАС України.
Суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
При цьому, позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло та у відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України.
Згідно ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Таким чином, якщо позивач не дотримав якоїсь із вимог до позовної заяви і відсутність певної інформації не дає можливості суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов`язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі, суд залишає позовну заяву без руху і пропонує позивачеві виправити виявлені недоліки.
Стаття 160 КАС України стандартизує структуру позовної заяви - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.
Крім того, суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також, застосовуючи положення ст.160,161 КАС України, формально підходити до цих норм, у зв`язку з чим позовні заяви безпідставно залишати без руху та повертати.
За змістом ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною 2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Таким чином, повернення позовної заяви є видом юридичної відповідальності особи за порушення строків на звернення з позовною заявою.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. ст. 121 КАС України).
При цьому, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Відтак, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач, обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з вимогами щодо оскарження висновків акту від 25 березня 2019 року №4, подання від 16 квітня 2019 року та протоколу від 16 квітня 2019 року, посилається на власну непроінформованість стосовно того, що вказані документи можуть порушити його права. 
В даному випадку, судова колегія критично оцінює вказані доводи та зауважує, що наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.
При цьому, твердження позивача про помилковість застосування судом першої інстанції до заявлених ним вимог приписів абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України також судовою колегією відхиляються, оскільки жодним чином не впливають на факт визнання поважними наведених ним підстав пропуску звернення до суду з позовною заявою. 
До того ж, враховуючи дати прийняття оскаржуваних документів (25.03.2019 та 16.04.2019) та дату звернення з позовною заявою до суду (18.11.2019), судова колегія приходить до висновку про порушення позивачем і приписів абзацу 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, якою встановлено шестимісячний строк, протягом якого особа може звернутись до адміністративного суду. 
Таким чином, позивачем не доведено наявності об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення чи обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, а тому, у даному випадку, відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску такого строку.
Суд звертає увагу на те, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції  в повній мірі  надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому  колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  21 вересня 2020 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.