ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4275/20 Справа № 201/8675/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщева С.С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року

за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, –

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. перебуває виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/8675/18 від 25.04.2019 року. Постановою від 08.10.2019 року було відкрите виконавче провадження № 60251238 на виконання вказаного виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 2 500 000,00 грн.

Посилаючись на те, що боржник добровільно рішення не виконує, з метою проведення опису та арешту майна боржника, приватний виконавець Куземченко А.С. просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартир боржника ОСОБА_4 , що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2020 року подання задоволено.

Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченку А.С. на примусове проникнення до квартир боржника ОСОБА_4 , що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, сталять питання про скасування вказаної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзивах на апеляційну скаргу, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. та позивач ОСОБА_3 просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу апелянтів – без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. перебуває виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/8675/18 від 25.04.2019 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 2 500 000,00 грн.

Постановою приватного виконавця від 08.10.2019 року відкрито виконавче провадження № 60251238.

Постановою приватного виконавця від 08.10.2019 року було накладено арешт на все майно боржника.

Під час виконання рішення суду приватним виконавцем вчинялось ряд дій для виявлення доходу або майна боржника.

Окрім того, приватним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за місцем проживання боржника, однак двері він не відчиняв, що підтверджується наданими актами приватного виконавця.

Боржник на виклики до приватного виконавця не реагує, заборгованість жодного разу не сплатив.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_4 є власником квартир, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

Згідно частини 1 статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника – фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі – Закон № 1404-VIII) закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 вищевказаного Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Стаття 18 Закону містить перелік обов`язків і прав виконавців, обов`язковість вимог виконавців, зокрема пунктом 4 частиною 3 статті 18 передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника – фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того, Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що дії та бездіяльність боржника призводять до тривалого невиконання рішення суду, що тягне за собою порушення строків його виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов`язковості судових рішень. Примусове проникнення до житла боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 27.12.2016 року слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідував відомості про кримінальне правопорушення за ч.4 ст. КК України (кримінальне провадження № 42016040000001126).

В межах здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016040000001126, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції її Дніпропетровській області 28.12.2016 року було винесено постанову про визнання речовими доказами нерухоме майно, що розташоване за наступними адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

Крім того, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2016 року накладено арешт на нерухоме майно, що розташоване за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

Із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016040000001126 вбачається, що вищевказані об`єкти нерухомого майна наразі відповідно до розписок перебувають на відповідальному зберіганні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції розглянув справу без витребування матеріалів виконавчого провадження № 60251238 для їх повного дослідження, у повній мірі не пересвідчився щодо повноти вчинення приватним виконавцем дій у відповідності до Закону України “Про виконавче провадження”, у тому числі щодо здійснення належного сповіщення боржника про виклики до приватного виконавця.

Крім того, розглядаючи подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, зокрема, до квартири АДРЕСА_8 , суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, оскільки, приватний виконавець, звертаючись до суду з поданням не просив надати дозвіл на примусове проникнення до вказаної квартири.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зазначені порушення норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що призвело до однобічного розгляду питання та передчасного ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко