Ухвала
Іменем України 
 
24 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 345/3339/16-к
Провадження № 51-282 ск 17
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2020 року щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Перекоси Калуського району Івано-Франківської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, інваліда третьої групи, громадянки України, раніше не судимої.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2020 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року - без змін.
Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями,  ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції неправомірно закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КК України, оскільки вона заперечувала проти задоволення заяви потерпілої про відмову від обвинувачення. На думку скаржниці, суд мав у повному обсязі розглянути кримінальне провадження та ухвалити щодо неї виправдувальний вирок.
 Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що ОСОБА_4 обвинувачувалась у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно з ч. 1 ст. 477 КПК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Під час судового розгляду 16 січня 2020 року від потерпілої ОСОБА_5 надійшла заява про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення зазначеної заяви потерпілої.
Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень.
При цьому, як встановлено у ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Також відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.
Таким чином, за змістом статей 26, 284, 477 КПК України безумовною підставою для закриття провадження у справі приватного обвинувачення є відмова потерпілого від обвинувачення незалежно від позиції обвинуваченого щодо цього питання. При цьому, за наявності визначених законом вимог, закриття провадження у справі є обов`язком суду. 
Враховуючи наявність підстав для закриття провадження у справі, визначених на підставі п. 7 п. 1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України  у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.  
Переглянувши ухвалу районного суду в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам її касаційної скарги, та, вказавши відповідні мотиви, залишив її без зміни, зазначивши в ухвалі підстави ухвалення такого рішення. Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.
Таким чином, оскільки зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2020 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                     ОСОБА_3