08.07.20
22-ц/812/1136/20
            
МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 475/130/20 
Провадження № 22-ц/812/1136/20 
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах : 
головуючого - Темнікової В.І.,
суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В., 
із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Кривенко О.В. в приміщенні того ж суду, у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В : 
В лютому 2020 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому посилався на те, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 06.04.2018 року, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у ОСОБА_1 утворилася заборгованість станом на 09 грудня 2019 року в сумі 34703,65 грн., з яких : 25029,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1785,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5760 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1628,75 грн. штраф ( процентна складова).
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.04.2018 року у розмірі 34703,65 грн., а також судові витрати.
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 06.04.2018 року в сумі 25029,30 грн., з яких 25029,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 1516 грн. судового збору. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, штрафами та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на незаконність рішення суду, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, штрафами, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ КБ «ПриватБанк» дотримало вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Однак, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не погоджується із таким висновком суду, оскільки суд не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, а саме - 06.04.2018 року ОСОБА_1 було підписано Анкету- Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
06.04.2018 року відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , на картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000 грн. Із виписки чітко прослідковується, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомати, розплачувалася за товар в магазині, а отже й отримала кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами.
Користуючись кредитними коштами, відповідачці були добре відомі і зрозумілі умови договору, жодних заперечень щодо розміру заборгованості за договором від відповідачки не надходило, тобто відповідачка погоджувалась із розміром нарахованих відсотків та неустойки.
06.04.2018 року відповідачкою також було підписано Довідку про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту). В кінці довідки зазначено: "Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування".
У вказані довідці зазначено: процентна ставка: у пільговий період 0,01 % річних, поза межами пільгового періоду 42 % річних для картки "Універсальна Голд" та 43,2 % річних для картки "Універсальна"; при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 84 % річних для картки "Універсальна Голд" та 86,4 % річних для картки "Універсальна"; штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та інше.
Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.
Апелянт вважає, що підписання ОСОБА_1 довідки про умови кредитування, що додана до апеляційної скарги, є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного суду 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019р. по справі № 572/1169/17, від 2.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17.
Тому, на погляд банку, за положеннями правочину відповідачка має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст. ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору.
Також апелянт зазначає, що оскільки на адресу позивача не надходили ні ухвала про витребування додаткових доказів, ні відзив на позовну заяву, тому і в надані додаткових доказів не було необхідності, через що докази, які долучено до апеляційної скарги не подавалися до суду першої інстанції.
Учасники справи до судового засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).
Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає. 
Приймаючи рішення у справі, суд виходив з того, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 06.04.2018р., за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка повинна була сплачувати  заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, за перевитрату платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених кредитним договором. У заяві позичальника про нарахування процентів, пені та штрафу не зазначено.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки перед Банком за вказаним кредитним договором станом 09.12.2019р. складає 34703,65грн., з яких: 25029,30грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту4; 1785,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5760,00грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 1628,75 грн. 
Посилаючись на положення ст. ст. 207, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1048, 1049, 1054, 1055,1056-1 ЦК України, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) та врахувавши те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
Анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачкою та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідачки 1785,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5760,00грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 1628,75 грн., оскільки такі є недоведеними.
Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості за непогашеним тілом  кредиту у розмірі 25029,30грн.
Проте, з таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.
Колегія судді погоджується з висновком суду про те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 квітня 2018 року шляхом підписання відповідачкою заяви.
При цьому колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Проте, під час розгляду справи позивачем надано суду підписану відповідачкою 06 квітня 2018р. довідку про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту). В кінці довідки зазначено: "Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування".
У вказані довідці зазначено: процентна ставка у пільговий період становить 0,01 % річних, поза межами пільгового періоду 42 % річних для картки "Універсальна Голд" та 43,2 % річних для картки "Універсальна"; при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 84 % річних для картки "Універсальна Голд" та 86,4 % річних для картки "Універсальна"; штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та інші умови кредитування.
З урахуванням викладеного, висновок суду, що позивачем не доведено та не підтверджено того, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і які саме тарифи і умови кредитування мала на увазі відповідачка, підписуючи заяву, та відповідно, які вона брала на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами, винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, не відповідає матеріалам справи.
Отже матеріали справи свідчать про наявність між сторонами кредитних правовідносин на підставі кредитного договору № б/н від 06 квітня 2018 року у вигляді відновлювальної кредитної лінії з встановленим кредитним лімітом на платіжну карту, який був укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви та довідки про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту).
Для здійснення операцій з отримання та повернення кредиту відповідачка на підставі названого договору отримала картку № НОМЕР_1 зі строком дії до липня 2021 року та № НОМЕР_3 зі строком дії до листопада 2021 року.
Згідно виписки про рух коштів за рахунком, відповідачка активно користувалася картками. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріалами справи достовірно підтверджено, що між сторонами існують кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № б/н від 06 квітня 2018 року у вигляді відновлювальної кредитної лінії, а також те, що для здійснення операцій з отримання та повернення кредиту за даним кредитним договором відповідачка отримала декілька карток. 
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 09 грудня 2019 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку банку, наданого до позовної заяви становить 34703,65грн., з яких: 25029,30грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту4; 1785,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5760,00грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 1628,75 грн.
Однак, повністю з таким розміром заборгованості за даним кредитним договором, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. 
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, оскільки відповідачка уклала кредитний договір з позивачем та отримала кредитні кошти від банку, вона зобов`язана повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Довідка про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту), яка підписана відповідачкою, містять в собі дані про встановлений розмір процентів у пільговий період 0,01 % річних, поза межами пільгового періоду 42 % річних для картки "Універсальна Голд"; при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 84 % річних для картки; штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та інші умови кредитування.
Як убачається з тексту позовної заяви, з якою позивач звернувся до суду, він просив стягнути з відповідачки крім заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25029,30 грн., також заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 09 грудня 2019 року у сумі 1785.60 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760,00грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 1628,75 грн.
Колегія суддів погоджується з розміром заборгованості за тілом кредиту та процентами, як такими, що відповідають умовам, викладеним в довідці про умови кредитування.
Проте колегія суддів не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760,00грн., виходячи з наступного.
Як убачається з довідки про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту), яка підписана відповідачкою, в ній міститься умова, що при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту процентна ставка становить 84 % річних. 
Проте, як убачається з розрахунку заборгованості за даною складовою заборгованість не нараховувалася.
Згідно тексту позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість саме за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760,00грн. При цьому він обґрунтовував наявність заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760,00грн. тим, що з 01 квітня 2019 року були впроваджені зміни до Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84% - для картки «Універсальна голд».
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, процентні ставки, які застосовуються при визначенні суми боргу, яку боржник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора, поділяються на встановлені законом (три проценти річних від простроченої суми) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
          У анкеті- заяві позичальника від 06 квітня 2018 року та в довідці про умови кредитування процентна ставка у розмірі 84% відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за невиконання зобов`язання за кредитним договором не зазначена.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06 квітня 2018 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємної частини спірного договору.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема, що в разі настання обставин, передбачених п. 2.1.1.3.5 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84%- для картки «Універсальна голд» та 74,4%- для преміальних карток.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи і які не містять підпису відповідачки, не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 квітня 2018 року шляхом підписання відповідачкою заяви.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 84%. 
За такого позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760,00грн., як таких, що передбачені договором, задоволенню не підлягають.
Вимог про стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не пред`явив.
Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів, то на думку колегії суддів вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Умовами укладеного кредитного договору, викладеними в довідці про умови кредитування, визначено, що за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою, клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Таким чином, розмір процентної складової штрафу в даному випадку слід вираховувати з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25029,30грн. та суми заборгованість за процентами у розмірі 1785.60грн. За такого вона становить 1340,75 грн. ((25029,30грн.+ 1785.60грн.)х5%=1340,75 грн.).
Отже з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 500грн. - штраф (фіксована частина) та 1340,75 грн. - штраф (процентна складова).
Позивач же, визначаючи розмір процентної складової виходив з Умов та Правил, які не підписані відповідачкою. Однак такий підхід до визначення процентної складової штрафу на думку колегії суду є необґрунтованим з підстав, викладених в тексті постанови.
При прийнятті остаточного рішення у справі колегія суддів враховує також положення ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому підставами позову згідно зі ст. 175 ЦПК України, які суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а предметом позову, є спосіб захисту права, який він просить суд застосувати до відповідачів.
Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність стягнення з відповідачки та користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25029,30 грн.
         В той же час колегія суддів враховує, що згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
         Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки судом встановлено фактичні обставин справи, однак неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 1785,60грн., за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760 грн., штрафів у розмірі 2128,75 грн., колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанцій в цій частині з прийняттям нового рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 1785,60грн., штрафів 500 грн.(фіксована частина) та 1340,75грн. (процентна складова) та про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760 грн.
Інші доводи апеляційної скарги, крім тих, з якими погодилася колегія суддів, виходячи з конкретних обставин по справі, не є підставою для задоволення апеляційної скарги та позову в повному обсязі.
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги задоволені судом на 82%. За подачу апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3153 грн. Вимоги банку, викладені в апеляційній скарзі задоволені на 37%. Тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору за подачу позову у розмірі 1723,64грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1166,61 грн., а всього 2890,25грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,- 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 1785,60грн., за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760 грн., штрафів у розмірі 2128,75 грн. та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за простроченими відсотками у сумі 1785,60грн., штрафи 500 грн.(фіксована частина) та 1340,75грн. (процентна складова) за кредитним договором б/н від 06 квітня 2018 року та судові витрати у розмірі 2890 грн. 25 коп.
У стягненні заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 5760 грн. - відмовити.
             В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 10 липня 2020 року