ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 372/49/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 вересня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року було повернуто позовну заяву позивачу на підставі пункту 1 частини 4      статті 169 КАС України, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1   ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.  
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2019 року позовну заяву  ОСОБА_1 залишено без руху.
Позивачу надано п`ятиденний строк на усунення недоліків з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду: позовної заяви викладеної державною   (українською)   мовою, з наданням її примірників за кількістю сторін у справі; копії всіх заповнених сторінок паспорта позивача - ОСОБА_1 та документи які підтверджують місце проживання в Київській області; оригінал документу про доплату судового збору в сумі 4204,00 грн. або докази того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору.
Відповідно до п.п. 3 та 6 ч. 1   ст. 171 КАС України   суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу   та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
05.06.2020 року позивачем на виконання вимог зазначених в ухвалі окружного адміністративного суду від 26 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху,   подано заяву про виправлення недоліків. 
Зазначена заява містила аргументацію, що законодавством України не передбачено вимог звертатись до суду з позовною заявою виключно українською мовою та викладена вказана заява також російською мовою. 
Крім того, скаржник зазначає, що разом із позовною заявою було ним подано докази звільнення від сплати судового збору. Щодо інших вимог зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, скаржником нічого не зазначено. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1   ст.10 Конституції України,      державною мовою в Україні є українська мова.
Згідно з ч.1   ст. 15 КАС України, судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Частиною 1   ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»   визначено, що судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5   ст. 10 Конституції України).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові та ухвалі Верховного Суду від 06.07.2016 у справі №21-1092а16, від 05.12.2018 у справі №9901/944/18.
Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що якщо скаржник не володіє українською мовою, соціально незахищеним верствам населення   Законом України «Про безоплатну правову допомогу»   гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.
Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до   ст. 169 КАС України   суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями   160,161   цього   Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без руху з наданням заявнику строку для направлення документів.                                                                                                                                                            
Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.
Зі змісту частин 1-4   ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                            
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги      не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.         
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.