ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року	Львів	Справа № 300/260/20 пров. № А/857/4886/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Заверухи О.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Тимощуком О.Л. у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження) в адміністративній справі № 300/260/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною і скасування відмовити та зобов`язання вчинити дії,

                                                    В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) стосовно відмови у виплаті йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсії та скасувати таку відмову, оформлену листом № 28/Р-15 від 20.01.2020;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати час його роботи в Рожнятівській музичній школі на посаді викладача до спеціального (педагогічного) стажу з 01 січня 1992 року по 01 лютого 1997 року; нарахувати та виплатити йому грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, у зв`язку з перевищенням страхового стажу при призначенні пенсії за віком 35 років. 
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач неправомірно відмовив йому у виплаті десяти місячних пенсій за відсутності правових підстав, з огляду на недостатній страховий стаж, що становить 31 рік і 8 місяців при необхідному - 35 років. Зазначив, що його загальний страховий стаж на час призначення пенсії становив 44 роки 5 місяців, однак, відповідач безпідставно не включив до спеціального (педагогічного) стажу період роботи з 01 січня 1992 року по 01 лютого 1997 року, що призвело до позбавлення його права на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до приписів статті 26 та пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, що полягали у відмові зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.01.1992 по 01.02.1997 у Рожнятівській музичній школі на посаді викладача класу баяна-акордеона.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.01.1992 по 01.02.1997 у Рожнятівській музичній школі на посаді викладача класу баяна-акордеона.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального права та без урахування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог і ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог. Судові витрати покласти на відповідача.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на час виходу на пенсію він досяг пенсійного віку. З 01.02.1997 і по цей час працює на посаді директора Перегінської дитячої школи мистецтв, що підтверджується відповідними доказами і не ставилося під сумнів та не заперечувалося відповідачем.

На цю апеляційну скаргу відповідач подав відзив, у якому вказав, що у позивача відсутній достатній спеціальний страховий стаж, який становить 35 років, замість наявного у позивача 31 року 8 місяців. Також, зауважив, що оскільки Законом України "Про освіту" починаючи з січня 1992 року музична школа належить до позашкільних закладів, а до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 викладачів, які працюють у позашкільних закладах освіти не включено, відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи позивача викладачем у музичній школі після 01.01.1992. 

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до задоволення з таких підстав.

З метою отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, що гарантовано пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та у відповідь отримав листа № 28/Р-15 від 20.01.2020 (а.с. 13-14). Цим листом позивачу роз`яснено, що пунктом 7-1 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено, що право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій мають особи, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. А згідно записів у трудовій книжці позивача, спеціальний стаж роботи останнього, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" № 909 від 04.11.1993, становить 31 рік 8 місяців, а саме: з 16.08.1982 по 19.08.1988, з 23.08.1988 по 31.12.1991 та з 01.02.1997 по 31.05.2019. Додатково вказано, що музична школа з 01.01.1992 належить до позашкільних навчальних закладів, а викладачі, які працюють в позашкільних навчальних закладах, постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 не передбачені, а тому період роботи на посаді викладача в музичній школі підлягає зарахуванню до спеціального стажу виключно до 01.01.1992. Враховуючи те, що наявний стаж роботи позивача, який дає право на виплату грошової допомоги становить 31 рік 8 місяців, при необхідному – 35 років, підстави для виплати йому такої грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсій відсутні.

Вважаючи таку відмову пенсійного органу протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що викладач в позашкільних закладах освіти є працівником освіти, а тому стаж роботи ОСОБА_1 на посаді викладача класу баяна-акордеона в Рожнятівській музичній школі з 01.01.1992 по 01.02.1997 повинен зараховуватися до  спеціального (пільгового) стажу у розумінні пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Враховуючи наведене, суд вважав, що позивач має необхідний спеціальний страховий стаж роботи на певних визначених законодавством посадах понад 35 років, проте, на момент досягнення пенсійного 60-річного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме – 29 червня 2019, позивач уже не працював на посаді директора в Перегінській дитячій школі мистецтв, що підтверджується витягом з "ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії", а тому в ОСОБА_1 відсутні усі обов`язкові вимоги, що дають право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту 5 Порядку № 1191.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що на час досягнення пенсійного 60-річного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме – 29 червня 2019 позивач уже не працював на посаді директора в Перегінській дитячій школі мистецтв помилковими, виходячи з таких підстав.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 доповнено розділ XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.1993 пунктом 7-1, яким передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи наведене, праця позивача, на день досягнення пенсійного віку, в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є необхідною умовою для набуття права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Встановлено, що позивач на день досягнення пенсійного віку, а саме – 29 червня 2019 працював на посаді директора в Перегінській дитячій школі мистецтв, що підтверджується копією його трудової книжки(з 1 по 7 арк.), яка додана до апеляційної скарги і яка додавалась до позову. 
Вказане підтверджується також доданими до апеляційної скарги довідками відділу культури Рожнятівської РДА Івано-Франківської області від 19.03.2020 № 20 про доходи за 2019 рік та від 18.03.2020 про те, що ОСОБА_1 дійсно працює на посаді директора Перегінської дитячої школи мистецтв з 01.02.1997 і по цей час та не звільнявся. 
З пояснень позивача видно, що ці довідки до матеріалів справи не долучалися, оскільки питання щодо його перебування на займаній посаді на момент досягнення ним пенсійного віку ніким не ставилося під сумнів та не заперечувалося відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що на матеріалами справи підтверджено факт праці позивача на день досягнення ним пенсійного віку в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, що дає йому право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин постанова суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову в цій частині.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апелянта є підставними, оскільки рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року в адміністративній справі № 300/260/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати. 

Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій станом на день призначення йому пенсії.

У частині задоволених вимог рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року в адміністративній справі № 300/260/20 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ – 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 21 коп. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	О. Б. Заверуха  	
Постанова в повному обсязі складена 23 вересня 2019 року.