П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 1440/2291/18	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача - судді Косцової І.П.
суддів - Кравченка К.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду  від  06 квітня 2020 року про відмову вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в особі міського голови про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №512 «Про встановлення побудинкових тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м. Миколаєві».
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
25 березня 2020 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами.
02 квітня 2020 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету  Миколаївської міської ради від 08 червня 2018 року №512 «Про встановлення побудинкових тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у                      м.Миколаєві».
В обґрунтування поданої заяви посилається на очевидну незаконність  оскаржуваного рішення, яке, на його думку, порушує його права, а також права  мешканців багатоквартирних будинків м. Миколаєва.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволення його заяви про забезпечення позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні його заяви, не взяв до уваги надані  ним докази, які на його думку підтверджують очевидну протиправність оскаржуваного рішення міської ради. Вважає, що  протиправність оскаржуваного рішення, окрім наданих ним документів, також підтверджена судовим рішенням по справі №826/8441/17, яким суд скасував аналогічне за змістом рішення Київської міської ради.
Виконавчий комітет Миколаївської міської ради не скористався правом на подання відзиву до апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд, за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Слід зазначити, що забезпечення позову - це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте, суд діє на підставі доказів та фактів, наданих саме заявником.
Крім того, відповідно до приписів ч. 5 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України,   зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності   такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
Так, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову, у даному випадку, є передчасним, заява не містить посилання на беззаперечні мотиви, з яких заявник вважає, що захист прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.
Колегія суддів вважає, що вказані в заяві доводи не містять тих положень, реалізація яких може мати саме невідворотні наслідки, що слугують підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Судова колегія зазначає, що у межах розгляду даної заяви суд не може надавати оцінку доводам заявника про очевидну протиправність рішення відповідача, адже встановлення ознак протиправності рішення, у даному випадку, без розгляду справи по суті, є неприпустимим, оскільки саме під час розгляду спору по суті учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.
Крім того, для визнання очевидної протиправності оскаржуваного рішення суду необхідно її встановити на етапі розгляду заяви про забезпечення позову та надати значне обґрунтування позиції, що, фактично, підмінятиме розгляд спору по суті та матиме форму «рішення по суті спору».
Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну протиправність оскаржуваного рішення.
За наведених вище обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду  від 06 квітня 2020 року про відмову вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в особі міського голови про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Шевчук О.А.