ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/17892/17
адміністративне провадження № К/9901/58656/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,
за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року (головуючий суддя         Амельохін В.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року (головуючий суддя Горяйнов А.М., судді Кузьмишина О.М., Коротких А.Ю.),
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 158500,56 грн.
2.. Позов обґрунтував тим, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, визнано незаконним його звільнення з органів прокуратури та поновлено на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України. Однак рішення суду виконано лише 15 грудня 2017 року, що в силу статті 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 07.06.2017 по 15.12.2017.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, позов задоволено в частині вимог про стягнення коштів у розмірі     157317,72 грн.
4. Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до статті 236 КЗпП позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, проте зроблений ним розрахунок суми підлягає коригуванню.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
5. У касаційній скарзі Генеральна прокуратура України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.
6. Скаргу обґрунтовує тим, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, тому рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді було виконано одразу після надходження до Генеральної прокуратури України постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Крім того, негайне поновлення позивача на роботі призвело би до порушення прав іншого працівника - ОСОБА_3 , оскільки Законом України "Про прокуратуру" не передбачено правового механізму звільнення прокурора з посади в разі поновлення прокурора, який раніше обіймав цю посаду. Таким чином, Генеральною прокуратурою України не допущено умисного невиконання чи зволікання з виконанням судового рішення, що згідно зі статтею 236 КЗпП є необхідною умовою для задоволення заявлених позовних вимог.
7. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в її задоволенні, вказуючи на законність і обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 
8. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів виходить з такого.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
9. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року у справі №826/4314/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора України від 10 лютого 2017 року №02-дц "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури з позбавленням класного чину, поновлено ОСОБА_1 в органах Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з дня звільнення, стягнуто з Генеральної прокуратури України на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 91078 грн 68 коп.
10. Постанову в частині поновлення позивача на посаді та стягнення суми середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.
11. За заявою ОСОБА_1 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 20 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №826/4314/17, виданого 06 липня 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва про поновлення ОСОБА_1 в органах Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з дня звільнення.
12. Наказом Генерального прокурора України від 15 грудня 2017 року №1155-ц          ОСОБА_1 поновлено на роботі з 10 лютого 2017 року.
V. Позиція Верховного Суду
13. Відповідно до частин першої і сьомої статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
14. У силу частини другої статті 14, частини першої статті 255 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
15. Пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
16. Згідно з частиною другою статті 257 КАС судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
17. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (частина четверта статті 257 КАС України).
18. У статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
19. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
20. Отже, законодавство передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі шляхом видання про це наказу (розпорядження). В разі невиконання рішення суду в добровільному порядку воно підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою.
21. Матеріали справи свідчать про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі виконане відповідачем у примусовому порядку 15 грудня 2017 року.
22. За вказаних обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що Генеральна прокуратура України має нести відповідальність за затримку виконання рішення про поновлення на роботі працівника, встановлену статтею 236 КЗпП, згідно з положеннями якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
23. Наведеними нормами законодавства, які містять імперативні приписи щодо негайного виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, спростовуються доводи відповідача про появу підстави для поновлення позивача на роботі лише після пред?явлення ним виконавчого документа до виконання, а також про зайняття посади іншим працівником.
24. Так само безпідставними є аргументи відповідача щодо необхідності встановлення умислу роботодавця у невиконанні або зволіканні з виконанням судового рішення, оскільки диспозиція статті 236 КЗпП не містить такої умови для стягнення середнього заробітку за час затримки.
25. Розрахунок суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення відповідачем не оспорюється.
26. Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Головуючий:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                           О.В. Кашпур
                                                                                          О.Р. Радишевська