ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року	Львів	Справа № 308/6795/20 пров. № А/857/11194/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                               Хобор Р.Б.,
суддів:                                                                                    Сеника Р.П., Шевчук С.М.
з участю секретаря судового засідання                                   Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року, ухвалене суддею Дергачовою Н.В. в місті Ужгороді о 15 год. 16 хв. у справі № 308/6795/20 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі України,

                                                             В С Т А Н О В И В:

Позивач, військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі України.
У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач 08.07.2020 року виявлений та затриманий прикордонними нарядами прикордонної поліції Словацької Республіки на околиці с. Нова Седліца, напрямок 9 прикордонного знаку в пункті пропуску «Малий Березний», який в складі групи осіб, незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон з України в Словаччину, ділянка відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Стужиця» відділення прикордонної служби «Великий Березний». Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку чим, відповідач, відповідно до ст. 263 КУпАП, затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. У зв`язку з цим, позивач звернувся з позовом до суду про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі України.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року адміністративний позов задоволено. 
Затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк шість місяців. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій апелянт просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року та відмовити в задоволенні адміністративного позову.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 посилається на те, що у пункті тимчасового перебування іноземців перебував з 27.07.2018 року по 26.01.2020 року, а тому відбув максимальний строк затримання встановлений частиною 11 статті 289 КАС України тривалістю у 18 місяців.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 08.07.2020 року виявлений та затриманий прикордонними нарядами прикордонної поліції Словацької Республіки на околиці с. Нова Седліца, напрямок 9 прикордонного знаку в пункті пропуску «Малий Березний», який в складі групи осіб, незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон з України в Словаччину, ділянка відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Стужиця» відділення прикордонної служби «Великий Березний». 13 липня 2020 року в пункті пропуску «Малий Березний», на підставі Угоди про Реадмісію осіб, представниками прикордонної поліції Словацької Республіки, вказаний громадянин переданий Україні.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України відповідач не мав.
13 липня 2020 року стосовно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у відповідача немає законних підстав перебування на території України, а також документів, які дають право на перетин державного кордону, є необхідність затримання особи для ідентифікації з метою забезпечення її видворення.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Виходячи з цієї норми, законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. 
Згідно з ч. 3 та 4 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. 
Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому у випадку, що розглядається, користуються пріоритетом у застосуванні.
Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Отже, відповідно до наведеної норми, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. Цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.
Тобто, виходячи з граматичного тлумачення частини 11 статті 289 КАС України, апеляційний суд вважає, що загальний строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні становить 24 місяці. 
Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.
Враховуючи відсутність у іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, а також ризик втечі, у позивача виникла необхідність забезпечити ідентифікацію відповідача, тому позивач обґрунтовано та підставно заявив цей позов.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року в справі № 308/6795/20 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Постанова проголошена в повному обсязі 29.09.2020 року