П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
12 серпня 2020 року                                                                                     місто  Київ
 
                                                                                                   справа № 753/15859/16-ц
                                                                                        провадження №22-ц/824/4323/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,
 
сторони: 
позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану адвокатом Біликом Григорієм Івановичем, 
на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Колесника О.М., 
у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,-      
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2016 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15 серпня 2012 року між ФОП  ОСОБА_1   та ОСОБА_2   було укладено договір про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012. Виконуючи обов`язки за вказаним договором, позивачем був наданий відповідачу комплекс юридичних послуг та правової допомоги з приводу поділу спільного майна подружжя, були надані послуги інформаційно-консультаційного, представницького та аналітичного характеру, які спрямовані на реальне виконання укладеного між сторонами договору. Результатом надання таких послуг стало ухвалення Апеляційним судом м. Києва рішення по цивільній справі №753/8711/13-ц, яке набрало законної сили 26 лютого 2015 року, за яким ОСОБА_2 була присуджена більша частина майна в порядку поділу майна подружжя, а також стягнута на його користь з колишньої дружини грошова компенсація в розмірі 6 857 528 грн. 45 коп. Ухвалення такого рішення апеляційною інстанцією і набрання ним законної сили вказує на виконання позивачем умов укладеного договору за п.10.2 і настання часу для відповідача також виконати взяті на себе зобов`язання по оплаті наданих позивачем юридичних послуг та правової допомоги. Однак відповідач в свою чергу не виконав умови договору і не сплатив грошових коштів за надані йому послуги. Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь  961 203 грн. в рахунок стягнення боргу за надані юридичні послуги та гонорар згідно договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 15 серпня 2012 року, 3 527 614 грн. 51 коп. пені за прострочення виконання зобов`язання, 28 899 грн. 09 коп. 3% річних, 83 674 грн. 91 коп. інфляційних втрат, а також 6 890 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17 грудня 2019 року задоволені позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1   961 203 грн. в рахунок стягнення боргу за надані юридичні послуги та гонорар згідно договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 15 серпня 2012 року, 3 527 614 грн. 51 коп. пені за прострочення виконання зобов`язання, 28 899 грн. 09 коп. 3%  річних, 83 674 грн. 91 коп. інфляційних втрат,6 890 грн. судового збору, а всього 4 608 281 грн. 50 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Білик Г.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати  та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які підлягають  застосуванню до спірних правовідносин,а також неповним з`ясуванням обставин справи.
ОСОБА_2 як сторона договору про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012 вів домовленості з ОСОБА_3 про юридичні послуги та правову допомогу з приводу розірвання шлюбу, що чітко зазначено п. 1.1.1 договору, а саме: «Юридичні послуги та правова допомога-сукупність дій виконавця, які полягають у здійсненні інформаційно-консультаційної, представницької та аналітичної діяльності у межах надання послуг, вказаних у п. 2.1 даного договору (п. 2.1. виконавець за дорученням замовника надає останньому юридичні послуги та правову допомогу з приводу розірвання шлюбу, а замовник зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах, передбачених цим договором).
15 серпня 2012 року після підписання договору про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012, ОСОБА_2 , звернув увагу, що договір підписаний від імені позивача, з яким він взагалі не спілкувався, усвідомив, що позиції предмету договору (п.п. 2.2, 2.3) та порядку розрахунку при виконанні зазначених умов договору у тому розумінні, на якому наполягав позивач, призведуть до істотного дисбалансу між правами та інтересами обох сторін. Це спричиняло покладення на відповідача - як споживача послуг - непропорційно великий тягар і значний обсяг обов`язків у порівнянні з обмеженістю виконання цього договору позивачем. Договірні умови, запропоновані позивачем, є несправедливими. Такі умови призводять до істотного дисбалансу між правами позивача, реалізованими ним обов`язками і наданими послугами, з однієї сторони, та обсягом обов`язків, покладених на відповідача у зв`язку з виконанням таких несправедливих умов, з іншої.
15 серпня 2012 року ОСОБА_2 підписав нотаріально посвідчену довіреність від 15 серпня 2012 року, зареєстровану в реєстрі за №881, згідно якої він, (а не позивач відповідно до укладеного договору) уповноважив конкретно визначених осіб представляти свої права та інтереси, зокрема в судах всіх інстанцій.Значну кількість повноважень згідно довіреності (а.с. 64) отримали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. В цивільній справі №753/8711/13-ц за позовом ОСОБА_2 до колишньої дружини ОСОБА_9 про поділ майна подружжя відсутні будь які доручення позивача своїм працівникам чи третім особам надавати послуги, згідно з умовами договору про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012, як це передбачено п. 3.9 договору. Також у справі відсутні докази здійснення обов`язків особисто позивачем по виконанню умов договору.
Судом першої інстанції проігноровано дослідження обставин, які мають суттєве значення для вирішення спору, а саме: не досліджувався статус уповноважених ОСОБА_2 представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не являються працівниками позивача; не досліджувалися договори (довіреності) необхідні за вимогами договору, укладені між позивачем та особами, які здійснювали представництво відповідача в судах. В свою чергу позивач суду не надав доказів правових відносин між ним та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що підтверджує відсутність будь яких правових відносин між ними.
Крім того, судом першої інстанції не надано правової оцінки твердженням позивача, що ним надано комплекс юридичних послуг та правової допомоги на протязі значної кількості часу в період з 15 серпня 2012 року до 26 лютого 2015 року, але при цьому позивач   не надав суду  ніяких доказів того, де, коли, ким та яким способом юридичні послуги та правова допомога надавалися.
Судом не надана правова оцінка твердженню відповідача про те, що він не підписував акти здачі-приймання виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012 від 15 серпня 2012 року. Відповідач стверджує, що  представлені позивачем суду акти - підроблені.  ОСОБА_2 підтверджує підробку тим, що позивач не направляв йому акти наданих послуг шляхом поштового, факсимільного, електронного засобу зв`язку або іншим чином не забороненим законом, як визначено п.5.5. договору.
Крім того вважає, що підроблення документів підтверджується копією акта про надання юридичних послуг №15-2/1 від 2 березня 2015 року в п. 2 якого вказано: «За результатами розгляду справи №753/8711/13- ц Апеляційним судом м. Києва 26 лютого 2015 року було ухвалене рішення, яке набрало законної сили (судом касаційної інстанції залишено без змін). Згідно пп. 5.1.5, пп. 10.2.1. з моменту набрання рішенням суду законної сили, в замовника виникає зобов`язання по сплаті гонорару.». При цьому ухвала касаційної інстанції була винесена 13 травня 2015 року,  а тому позивач 2 березня 2015 року не могла знати про залишення без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року.
Суд безпідставно поклав до основи рішення висновок експертів судово-почеркознавчої експертизи  №24787/17-32/24788/17-32/24541/18-32 від 10 січня 2019 року, яким встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що містяться у договорі про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012 від 15 серпня 2012 року та підписи від імені ОСОБА_2 у графі «замовник» в усіх актах про надання юридичних послуг, а також усіх актах здачі-приймання виконаних робіт виконані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Висновок експертів складений на дослідженні елементів тільки однієї літери «Л», що не може бути об`єктивно доказом виконання підписів відповідачем в досліджуваних актах.
У відзиві на апеляційну скаргу  представник позивача  - адвокат Левченко К.М.  просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначив у відзиві, що рішення ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, судом було надано належну оцінку доказам та враховано всі фактичні обставини справи, було вірно застосовано  як норми матеріального так і норми процесуального права. В свою чергу, доводи апеляційної скарги є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях і не відповідають реальним обставинам справи.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Білик Г.І. апеляційну скаргу підтримав. В судове засідання, призначене на 12 серпня 2020 року, не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений, що підтверджується розпискою ( т.2 а.с.53), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у його відсутність  відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Левченко К.М. проти доводів  апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  непідлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом установлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія В03 №918822 ОСОБА_1 зареєстрована Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією 7 липня 2010 року фізичною особою-підприємцем (а.с.6). За змістом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серед зареєстрованих видів діяльності ФОП ОСОБА_1 значиться діяльність у сфері права (а.с.7-8).
15 серпня 2012 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012. Згідно п.2.3 даного договору виконавець за дорученням замовника надає останньому юридичні послуги та правову допомогу з приводу поділу спільного майна, а замовник зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.5.1.1 договору замовник оплачує послуги виконавцю, виходячи з витраченого часу з розрахунку 350 грн. за годину. У пункті 5.1.5 договору передбачено , що гонорар за надання послуг виконавця по п.2.3 договору становить 12% від ринкової вартості присудженого на користь замовника майна (частки або права на майно). Пунктом 10.2 обумовлено, що договір укладено сторонами на строк, достатній для виконання предмету договору і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, а саме: з боку виконавця за п.2.3 договору - до набрання рішення (ухвали) суду законної сили (а.с.9-10). Договір підписаний сторонами у справі.
Метою укладення договору між сторонами було надання консультативно-юридичних послуг відповідачу та представництва його інтересів в судах всіх інстанції по цивільній справі №753/8711/13-ц за його ОСОБА_2 позовом до колишньої дружини ОСОБА_9 про поділ майна подружжя. Для виконання умов укладеного договору того ж 15 серпня  2012 року відповідач ОСОБА_2 надав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших осіб представляти його інтереси в органах державної влади, місцевого самоврядування, в тому числі судах всіх інстанцій. Дана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. і зареєстрована у реєстрі за №881 (а.с.64).
Зі змісту журналів судових засідань Дарницького районного суду м. Києва убачається, що у цивільній справі №753/8711/13-ц в якості представників позивача ОСОБА_2 в судових засіданнях приймали участь ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбі змінила прізвище на ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та Левченко К.М. згідно повноважень, що містяться у довіреності (а.с.86-124). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 був задоволений частково (а.с.11-17). Учасниками справи були подані апеляції.
Згідно журналу судового засідання Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року крім позивача ОСОБА_2 в якості його представника приймала участь ОСОБА_4 (а.с.84-85). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 було скасоване і винесене нове рішення, яким в порядку поділу майна подружжя виділено у власність ОСОБА_2 гаражний бокс № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2, автомобіль "Фольксваген Транспортер", д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль "Міцубісі Паджеро Вагон", д.н.з. НОМЕР_3 , житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 , дві земельні ділянки площею 0,2074 га та 0,2496 га та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 6 857 528 грн. 45 коп. компенсації вартості майна (а.с.17, зворот. бік - 25).
Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 13 травня 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року було залишено без змін (а.с.26-27).
За змістом 15 актів здачі-приймання виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/201012 від 15 серпня 2012 року сторони по справі своїми підписами підтверджували про надання та приймання комплексу юридичних послуг по вказаній вище цивільній справі про поділ майна подружжя (а.с.65-79).
Ухвалення рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року і набрання ним законної сили вказує на виконання позивачем умов укладеного договору за п.10.2 і настання часу для відповідача виконати взяті на себе зобов`язання по оплаті наданих позивачем юридичних послуг та правової допомоги за зазначеним вище договором.
Позивач ФОП ОСОБА_1 1 грудня 2015 року та 29 грудня 2015 року звернулась до відповідача ОСОБА_2 з письмовою вимогою про погашення заборгованості (а.с.33; 80). Однак відповідач в свою чергу залишив без реагування вимоги позивача, не виконав умов договору і не сплатив грошових коштів за пунктами описаними вище договору.
Згідно висновку експертів судово-почеркознавчої експертизи КНДІСЕ №24787/17-32/24788/17-32/24541/18-32 від 10 січня 2019 року підписи від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що містяться у договорі про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012 від 15 серпня 2012 року та підписи від імені ОСОБА_2 у графі "Замовник" в усіх актах про надання юридичних послуг, а також в усіх актах здачі-приймання виконаних робіт виконані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.162-176).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ФОП ОСОБА_1 виконала умови договору про надання юридичних послуг та правової допомоги №15/08/2012 від 15 серпня 2012 року в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 юридичні послуги та правову допомогу з приводу поділу спільного майна подружжя, а відповідач прийняв надані послуги, але   сплатив всіх необхідних платежів, передбачених договором, у зв`язку з чим, вимоги позивача є законними. Оскільки має місце прострочення грошового зобов`язання, позивач має право на отримання 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. 
Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального права.
Відповідно до ст.901 ЦК України  за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно із ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Установлено, що  ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15 серпня 2012 року укладений договір № 15/08/2012 про надання юридичних послуг та правової допомоги, відповідно до п.2.3 якого виконавець за дорученням замовника надає останньому юридичні послуги та правову допомогу з приводу поділу спільного майна, а замовник зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п.5.1.1 договору замовник оплачує послуги виконавцю виходячи з витраченого часу з розрахунку 350 грн. на годину.
Відповідно до п.5.1.5 договору, гонорар за надання послуг виконавця по пункту 2.3 договору становить 12% від ринкової вартості присудженого на користь замовника майна (частки або права на майно).
Пунктом 10.2 договору передбачено, що договір укладено сторонами на строк достатній для виконання предмету договору і діє до виконання взятих на себе зобов`язань, а саме з боку виконавця за п.2.3 договору - до набрання рішенням (ухвали) суду законної сили; з боку замовника - до проведення повного розрахунку, передбаченого розділом 5 «Порядок розрахунку» цього Договору.
Судом установлено, що  позивачем виконані зобов`язання щодо надання юридичних послуг та правової допомоги  відповідачу з приводу поділу майна подружжя до набрання рішенням законної сили. В свою чергу  відповідач має невиконані зобов`язання  по оплаті  отриманих юридичних послуг, що передбачені п.5.1.1 договору, виходячи з витраченого часу  - 9 годин, з розрахунку  350 грн. на годину, а всього 3150 грн.. Крім того, відповідачем не був сплачений гонорар, сплата якого  передбачена п.5.1.5 договору, в розмірі 958053 грн., зобов`язання по сплаті якого виникло після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно із ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 7.1 договору  встановлено, що за невиконання або неналежне виконання замовником розділу 5 договору, замовник сплачує виконавцеві пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу.
Встановивши, що відповідачем   не виконані зобов`язання за договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що нарахована пеня на суму заборгованості підлягає стягненню.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що  за умовами договору  юридичні послуги та правова допомога надавалися  виключно з приводу розірвання шлюбу, а не з приводу поділу спільного майна подружжя, є безпідставними, оскільки спростовуються як умовами договору (п.2.3 договору), так і дослідженими судом першої інстанції матеріалами цивільної справи  № 753/8711/13-ц за позовом ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не досліджувалися обставини щодо представництва саме позивачем інтересів апелянта у справі  про поділ майна подружжя,  а також обставини щодо участі у справі представників,  яких уповноважив на здійснення представництва саме ОСОБА_2 , а не позивач, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Судом установлено, що в день підписання договору  про надання юридичних послуг та правової допомоги № 15/08/2012 15 серпня 2012 року ОСОБА_2 видана довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 881, згідно якої останній уповноважив конкретно визначених осіб, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представляти його права та інтереси (а.с.62).
Відповідно до п.3.9 договору виконавець здійснює обов`язки за даним договором шляхом надання доручень своїм працівникам. Виконавець має право на свій розсуд за власні кошти, без погодження із замовником, залучати до надання послуг, згідно з умовами даного договору, третіх осіб.
Згідно із п.4.2 договору, у випадку необхідності замовник видає на працівників  виконавця або осіб, яким виконавець доручив виконання обов`язків за даним договором та його додатками, довіреність.
Отже,  можливість залучення третіх осіб, а також працівників позивача до надання правової допомоги передбачена умовами договору, який підписаний ОСОБА_2 . Відповідач з такими умовами  договору погодився, власноручно підписавши довіреність на представлення своїх інтересів.
Факт надання юридичних послуг та представлення інтересів відповідач у суді під час розгляду справи про поділ майна подружжя  особами, які зазначені у довіреності, підтверджується матеріалами цивільної справи № 753/8711/13-ц за позовом ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Доводи  апеляційної скарги  про те, що  укладений договір, з моменту підписання, призвів до істотного дисбалансу між правами та інтересами обох сторін, а також до покладання на відповідача - як споживача послуг - непропорційно великого тягаря і значного обсягу обов`язків, також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки   самі по собі такі доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором, договір же відповідачем не оспорювався, недійсним в установленому законом порядку не визнавався,  підпис ОСОБА_2 у договорі підтверджується висновком  судово-почеркознавчої експертизи,  який був покладений судом першої інстанції до основи рішення.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що   висновок експертизи  викликає сумніви в його правильності у зв`язку з недостатністю наданого експертам матеріалу, а також у зв`язку з порядком  проведення дослідження, є  безпідставними, оскільки експертиза була призначена за клопотанням ОСОБА_2 ,  останній мав можливість і зобов`язаний був надати для проведення експертизи вільні та експериментальні зразки підпису, такі зразки були надані та використовувалися експертами в якості зразків підпису, про що зазначено в самому висновку.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.
Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в  рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Біликом Григорієм Івановичем, - залишити без задоволення. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повна постанова складена 27 серпня  2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач

                                                                                                  А.М. Стрижеус