П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року                                                                                    м. Київ
 
Справа №  22-9946                                              Головуючий у1-й інстанції - Українець В. В.
Унікальний № 760/32534/19                                                                Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
                   за участю секретаря                            Пузикової В. В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
                                         у с т а н о в и л а:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист  № 2-3556/11 від 13 вересня 2013 року (т. 3, а.с.103-106).
          В обґрунтування заяви було зазначено, що наразі у проваджені Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києві знаходиться виконавче провадження № 35696344 на виконання виконавчого листа № 2-3556/11 від 03 вересня 2012 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» боргу в сумі 292 832 грн 47 коп. та виконавче провадження № 40136231 на виконання виконавчого листа № 2-3536/11 від 13 вересня 2013 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» боргу в сумі 292 832 грн 47 коп. Вказував, що наявність двох виконавчих листів про стягнення з боржника всієї суми боргу суперечить визначеному Конституцією України принципу неможливості подвійного притягнення до юридичної відповідальності.          Ухвалою  Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року заяву   ОСОБА_1   про визнання таким, що не підлягає виконанню,  виконавчого листа у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до   ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості задоволено. Суд визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-3556/11 у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за кредитним договором, виданий Солом`янським районним судом м. Києва 13 вересня 2013 року. 
          
          Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «АНСУ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви  ОСОБА_1 відмовити та вирішити питання розподілу судових витрат (т. 3,  а.с.198-203).
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що посилання скаржника на обставини, що повернення державним виконавцем першого виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» правового значення не має, оскільки стягувач не позбавлений права повторного пред`явлення зазначеного виконавчого документа до виконання. Також вказав, що заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року щодо відповідача ОСОБА_1 набрало законної сили 13 грудня 2011 року. 
В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про дату, місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чиномпро що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв`язку зворотні повідомлення про вручення: 04 серпня 2020 року уповноваженій особі Подільського РВ ДВС у м. Києві; 05 серпня 2020 року уповноваженій особі ТОВ «АНСУ»; 06 серпня 2020 року уповноваженій особі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; 10 серпня 2020 року уповноваженій особі  Солом`янського РВ ДВС у м. Києві; 12 серпня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,  судових повідомлень про розгляд справи, призначений на 18 серпня 2020 року. 
Суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1, а.с.96-98).
03 вересня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року щодо боржника ОСОБА_1 (т. 3, а.с.117).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 1, а.с.177-178).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2013 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року залишено без змін (т. 1, а.с.245-247).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2013 року заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року залишено без змін (т. 1, а.с.249-254).
13 вересня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року щодо боржника ОСОБА_1 (т. 3, а.с.120).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами (т. 2, а.с.128-131).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 червня 2016 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року залишено без змін (т. 2, а.с.179-180).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 червня 2016 року залишено без змін (т. 2, а.с.201-203).
За встановлених обставин, задовольняючи заяву  ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року щодо боржника ОСОБА_1 було видано два виконавчі листи - від 03 вересня 2012 року та від 13 вересня 2013 року. Тому виконавчий лист №  2-3556/11, виданий Солом`янським районним судом м. Києва 13 вересня 2013 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Матеріали справи свідчать, що на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року щодо боржника ОСОБА_1 було видано два виконавчі листи - від 03 вересня 2012 року та від 13 вересня 2013 року.
Районним судом при визнанні таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа  № 2-3556/11 від 13 вересня 2013 року, не наведено жодних мотивувань чому саме цей виконавчий лист,  з двох виданих, не підлягає виконанню. 
З наявних у розпорядженні суду першої інстанції письмових доказів убачається, що перший виконавчий лист № 2-3556/11 було видано 13 вересня 2012 року, у ньому вказано, що заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року набрало законної сили 13 грудня 2011 року (т. 3, а.с.117). За наслідком видачі вказаного виконавчого листа державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві було відкрите виконавче провадження № 35696344 (т. 3, а.с.118). У листопаді 2014 року в указаному виконавчому провадженні була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т.3, а.с.119).
          Інших даних, окрім зазначеного, щодо виконавчого провадження № 35696344, відкритого за виконавчим документом № 2-3556/11 від 13 вересня 2012 року, у розпорядженні суду першої інстанції не було.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня  2013 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року залишено без змін заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року.
Відповідно ч. 4 ст. 231 ЦПК України (у редакції 2013 року) у  разі  залишення заяви про перегляд заочного рішення без  задоволення  заочне  рішення  може  бути  оскаржене  в  загальному порядку,  встановленому  цим  Кодексом.  У  цьому  разі  строк  на апеляційне  оскарження  рішення  починає  відраховуватися  з  дати постановлення  ухвали  про  залишення  заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Згідно ст. 233 ЦПК України (у редакції 2013 року) заочне   рішення   набирає  законної  сили  відповідно  до загального порядку, встановленого цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для  подання  апеляційної  скарги,  якщо апеляційну скаргу не було подано.  У  разі  подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Після закінчення апеляційного перегляду справи, 13 вересня 2013 року було видано інший виконавчий лист на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року щодо боржника ОСОБА_1 , згідно з яким заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року набрало законної сили 27 червня 2013 року (т. 1, а.с.120).
З матеріалів справи убачається, що одночасно із постановленням ухвали, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня  2013 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №  2-3556, виданий Солом`янським районним судом м. Києва 03 вересня  2012 року щодо боржника ОСОБА_2 (т.1, а.с.184-185). Указана ухвала переглядалась у апеляційному порядку та залишена без змін (т.1, а.с.245-247).  
Крім того, відповідно до змісту ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року ОСОБА_2 оскаржувала рішення суду першої інстанції у повному обсязі і воно перевірялось судом апеляційної інстанції щодо обох відповідачів та залишене без змін, отже набрало законної сили саме 27 червня 2013 року (т.1, а.с.249-254).
          Районний суд на вказані обставини уваги не звернув, допустив неповноту судової перевірки обставин, що мають значення для вирішення питання,  та дійшов помилкового передчасного висновку щодо наявності передбачених процесуальним законом підстав для задоволення заяви  ОСОБА_1   про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого 13 вересня 2013 року, згідно з яким заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року набрало законної сили 27 червня 2013 року (т. 1, а.с.120).
З метою усунення допущеної судом першої інстанції неповноти судової перевірки обставин, що мають значення для вирішення питання, судом апеляційної інстанції на підставі наданих стягувачем письмових доказів установлено, що  10 жовтня 2019 року за виконавчим провадженням № 35696344 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»  у зв`язку з тим, що на виконанні у відділі перебуває аналогічний виконавчий  документ (т.3, а.с.227).
Отже на час вирішення районним судом питання на примусовому виконанні щодо боржника ОСОБА_1 перебував лише один виконавчий лист, виданий 13 вересня 2013 року на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 06 жовтня 2011 року, виконавче провадження № 40136231.
З огляду на таке, правові підстави для визнання указаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.
 
       Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Ураховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
При задоволенні апеляційної скарги зі  ОСОБА_1 на користь ТОВ "АНСУ" підлягає стягненню 2 102 грн. на відшкодування судових витрат стягувача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (т.3, а.с.204).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» задовольнити. 
 
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
 
Стягнути зі  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (код ЄДРПОУ 36757541, адреса реєстрації: 01015, м. Київ, вул. Лейпцігська, 3А; поштова адреса: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, "ФІМ Центр") 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                 Д. Р. Гаращенко
 
                                                                                 Т. О. Невідома