УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6789/13-ц Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П. 
Категорія 26 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді:         Талько О.Б. 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м. в м.Житомирі цивільну справу №296/6789/13 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення  Корольовського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:
У липні 2013 року Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 20 квітня 2006 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений договір, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит в розмірі 5868 грн. 18 коп.
ОСОБА_1 підписав заяву, відповідно до якої погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг". Разом з тим, свої зобов`язання за фактичне використання кредитних коштів він належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 22 травня 2013 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 73700 грн. 27 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 5868 грн. 20 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 18020 грн. 17 коп., 45826 грн. 17 коп. пені за прострочення зобов`язання, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 3485 грн. 73 коп. (процентна складова).
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 73700 грн. 27 коп. 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ «КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
       Зокрема, зазначає, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач підписав заяву, відповідно до якої погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. З наведеного вбачається, що, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, він висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Відсутність при цьому підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладення договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах.
       Окрім того, висновок суду щодо пропуску строку позовної давності є помилковим.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача — адвокат Могильницький В.Ю., зазначає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про початок перебігу строку позовної давності з 20 квітня 2007 року. Відтак, звернувшись до суду з даним позовом у червні 2013 року, банк пропустив строк позовної давності. Жодних добровільних сплат за спірним кредитним договором відповідачем не було здійснено, отже строк позовної давності не переривався.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20 квітня 2006 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ “ПриватБанк”. У вказаній заяві зазначено, що відповідачеві наданий кредит у розмірі 5868 грн. 20 коп. для розрахунку за товар (комп`ютер 70928 Notebook Acer), на строк 12 місяців — по 20 квітня 2007 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць.
       Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що відповідач належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 22 травня 2013 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 73700 грн. 27 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 5868 грн. 20 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 18020 грн. 17 коп., 45826 грн. 17 коп. пені за прострочення зобов`язання, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 3485 грн. 73 коп. (процентна складова). 
       Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
За правилами ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до приписів ч.1 ст.261, ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач скористався наданим йому правом та звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності.
Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг містять положення про те, що строк позовної давності становить 50 років.
Оскільки зазначені Умови не були підписані відповідачем, суд першої інстанції обґрунтовано застосував строки позовної давності, передбачені ЦК України.
       Таким чином, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2020 року,- без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: