ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року		Справа № 0740/1012/18 пров. № А/857/9083/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Кушнерика М.П.,
при секретарі судового засідання - Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року (суддя Плеханова З.Б., м.Ужгород, повний текст складено 17 червня 2020 року) у справі за її позовом до Головного управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП) звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - Управління), в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.06.2018 №ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92 (далі - Постанова) у розмірі 111690 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року (далі - Рішення суду), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (далі - Постанова суду), в задоволенні позову відмовлено. 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в якій просила скасувати Рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю. Заява мотивована тим, що 12.12.2019 Верховна Рада України (далі - ВРУ) прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» (далі - Закон №378-IX), який набрав чинності 02.02.2020. Позивач зазначила, що вказаний закон пом`якшує відповідальність у сфері порушення трудового законодавства, що є підставою для перегляду Рішення суду за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу та задовольнити вимоги заяви.
В доводах апеляційної скарги вказує, що твердження суду першої інстанції про те, що  прийняття нового закону не може бути підставою для перегляду вже винесеного судом рішення не може братися до уваги, так як саме можливість зворотної дії закону, який скасовує або пом`якшує відповідальність дає підстави для перегляду прийнятого рішення.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення на нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що наведена заявником обставина не є нововиявленою у розумінні статті 361 КАС і не може бути підставою для перегляду Рішення суду за нововиявленими обставинами.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Так, як видно з матеріалів справи, 21.06.2018 Управлінням відносно позивача винесено Постанову за порушення законодавства про працю на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) та накладено на ФОП штраф у розмірі 111690 грн (т.1 а.с.22-23).
За наслідками судового скарження Постанови судовими рішеннями, що зазначені вище відмовлено у задоволенні позов ФОП про визнання протиправною та скасування Постанови (т.1 а.с.122-134, 184-192).
12.12.2019 ВРУ прийняла Закон №378-IX, який набрав чинності 02.02.2020. Згідно вказаного Закону №378-IX, у статті 265 КЗпП у частині другій: абзац другий замінено двома новими абзацами такого змісту:
«фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення».
У зв`язку з цим абзаци третій - восьмий вважати відповідно абзацами четвертим - дев`ятим;
абзаци п`ятий та шостий викласти в такій редакції:
«недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення;
недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у чотирикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження»;
абзаци восьмий та дев`ятий замінити трьома новими абзацами такого змісту:
«вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;
порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення;
вчинення порушення, передбаченого абзацом дев`ятим цієї частини, повторно протягом року з дня виявлення порушення - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення»;
після частини четвертої доповнити трьома новими частинами такого змісту:
«У разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.
У разі виконання припису центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та усунення виявлених порушень, передбачених абзацами четвертим - шостим, дев`ятим частини другої цієї статті, у визначені приписом строки заходи щодо притягнення до відповідальності не застосовуються.
Заходи щодо притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого абзацами другим, третім, сьомим, восьмим, десятим частини другої цієї статті, застосовуються одночасно із винесенням припису незалежно від факту усунення виявлених при проведенні перевірки порушень».
Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, визначені статтею 361 КАС.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Відповідно до частини третьої статті 361 КАС перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Згідно з частиною 4 статті 361 КАС не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Отже, нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Суд звертає увагу на те, що статтею 361 КАС встановлено вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, помилковість яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.
Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, то таке рішення не може бути піддане сумніву (справа Брумареску проти Румунії, постанова від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.
Тобто процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини другої статті 361 КАС передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
При цьому, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону не можуть визнаватися нововиявленими.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції, зазначеній в постановах Верховного Суду від 2 травня 2018 року в справі 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року в справі № 813/8070/14.
В даному випадку, підставою для звернення ФОП до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у розглядуваній справі є набрання чинності Законом №378-IX, з посиланням на норму частини третьої статті 361 КАС.
Апеляційний суд зазначає, що оскаржувана позивачем Постанова прийнята відповідачем 21.06.2018 на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП, в редакції, чинній на час прийняття такої Постанови. Тобто до прийняття та набрання чинності Закону №378-IX. На час прийняття Рішення суду у справі такі зміни в статтю 265 КЗпП також ще не були внесені.
Отже, набрання чинності Закону №378-IX не є істотною для адміністративної справи обставиною, що не була встановлена судом під час розгляду справи в суді першої інстанції,  а також не була і не могла бути відомою сторонам під час судового розгляду справи в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС.
Частина третя статті 361 КАС, на яку посилається позивач, не встановлює самостійної додаткової підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вичерпний перелік підстав передбачено частиною другою цієї ж статті Кодексу. Вказана норма лише встановлює виняток із загального правила щодо неможливості зворотної дії закону, який скасовує закони, що діяли на час розгляду справи в розрізі обставин, що можуть бути підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами згідно з частиною другою статті 361 КАС. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обставини на підставі яких заявник просить переглянути Рішення суду не є нововиявленими в розумінні частини другої статті 361 КАС.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
         судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 22 вересня 2020 року.