ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 22 вересня 2020 р. 	Справа № 440/3508/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання  Ващук Ю.О.,
представника позивача - Кучука А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від    13.03.2020 року (головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, повний текст складено 20.03.20 року) по справі    №    440/3508/19
за позовом      ОСОБА_1        
до     Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 03 квітня 2018 року по 12 квітня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 03 квітня 2018 року по 12 квітня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в АТО з 03 квітня 2018 року по 12 квітня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в АТО з 03 квітня 2018 року по 12 квітня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в АТО з 01 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в АТО виходячи з розрахунку 7584 грн. 80 коп. з 01 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу на суму 5920,65 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 04 квітня 2018 року по 12 квітня 2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період  04 квітня 2018 року по 12 квітня 2018 року.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової  винагороди за безпосередню участь в АТО за період з  01 жовтня 2017 року по 11 жовтня 2017 року та з 19 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову  винагороду за безпосередню участь в АТО за період з  01 жовтня 2017 року по 11 жовтня 2017 року та з 19 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року.
Визнано протиправною бездіяльність  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 квітня 2018 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1806 грн. 30 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2020 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України  залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі № 440/3508/19  залишено без змін.
10.08.2020 позивачем подано до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу  на користь ОСОБА_1 в розмірі 1 647,75 грн.
В підтвердження понесених витрат надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 017 від 30.07.2020, розрахунок гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги від 30.07.2020,  акт виконаних робіт від 30.07.2020, квитанцію №  017/20 від 30.07.2020.
Представник позивача в судовому засіданні інстанції просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Згідно п.3 ч.1  ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши заяву, докази по справі, зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Колегія суддів зазначає, що позивачем у відзиві на апеляційну скаргу зроблено заяву про понесені витрати на правову допомогу та своєчасно надано докази на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до  ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 017 від 30.07.2020, розрахунок гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги від 30.07.2020,  акт виконаних робіт від 30.07.2020, квитанцію №  017/20 від 30.07.2020 про сплату наданих послуг у розмірі 1647,75 грн.
Відповідно до договору від 30.07.2020 ,  укладеного між адвокатом Кучуком А.О. та Гаркавенком О.О  адвокат надає позивачу правову інформацію, консультації та роз`яснення із правових питань, складає відзив на апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (п. 1.3 Договору). Сума гонорару адвоката складає 1647,75 грн та визначається у фіксованому розмірі на договірних засадах в розрахунку суми гонорару (п. 3.1 Договору).  
Обсяг виконаних робіт за договором про надання професійної правничої допомоги включає в себе:
- надання правової інформації, консультацій, роз`яснень із правових питань щодо обставин, які виникли між ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України – 109,85 грн (2197,00 грн х 5%);
- складання відзиву на апеляційну скаргу  військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі № 440/3508/19 до Другого апеляційного адміністративного суду відповідно до вимог КАС України до Полтавського окружного адміністративного суду – 1537,90 грн (2197,00 грн х 70%), що підтверджується розрахунком суми гонорару.
На підтвердження факту виконання робіт за договором позивачем надано акт виконаних робіт від 30.07.2020 та квитанцію №017/20 від 30.07.2020 про сплату позивачем вказаних послуг.
Отже, враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, суму заявлених позовних вимог, значення справи для сторони, колегія суддів вважає, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 1 647,75 грн підтверджена належними і допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що ст. 134 КАС України покладає обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто,  зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Водночас, відповідачем не подано до суду заяви про зменшення суми судових витрат, заперечень з приводу заявленого до відшкодування розміру судових витрат.
Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим  та пропорційним до предмета спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви позивача щодо розподілу судових  витрат,  понесених  на   правничу допомогу, та стягнення   на   користь позивача суми сплачених витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 1 647,75 грн.
Керуючись ст. ст. 252, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 647   (одна тисяча шістсот сорок сім) грн 75 коп. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Русанова В.Б.	
Судді	   	Жигилій С.П.    Перцова Т.С.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлений  28.09.2020 року