КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 761/8453/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5995/2020	Головуючий у суді першої інстанції - Савицький О.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
09 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                         Нежура В.А.,
судді                                                          Березовенко Р.В., Лівінський С.В.,
секретар                                        Шебуєв Д.А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов`язання вчинити дії,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в якому просила зобов`язати відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» включивши до нього її грошові вимоги в сумі 1 054 056,03 грн. та внести пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією ФГВФО таких змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 28.01.2014 між ОСОБА_1 , та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 3000131/5040/3-14 банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік», на суму 48 869,00 доларів США, строком на три місяці, до 28.04.2014. 
28.04.2014 та 02.07.2014, позивачка зверталась до банку з метою повернення внесених коштів, однак банк своїх зобов`язань не виконав, кошти не повернув, відповідей або пояснень на її листи не надав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2016 стягнуто із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С . на користь ОСОБА_1 , банківський вклад у розмірі 40 814,23 доларів США, що еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 1 026 477,80 грн., відсотки за банківським вкладом у розмірі 1 096,55 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 27 578,23 грн., а всього 41 910,78 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 15.03.2016 складає 1 054 056,03 грн. Після набрання рішення законної сили, позивачка звернулась до Відділу ДВС Шевченківського району м. Києва. В ході виконання рішення суду, постановою Правління НБУ № 898 від 17.12.2015 банківську ліцензію від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано, а Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 230 від 18.12.2015 розпочато процедуру ліквідації банку з 18.12.2015 по 17.12.2017. На підставі вказаного, 21.04.2017 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Тому, позивачка звернулась до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Проте, 11.12.2018 отримала відмову Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у включенні її до реєстру акцептованих вимог кредиторів (а.с. 1-7).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2020 позов задоволено. Зобов`язано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», включивши до нього грошові вимоги ОСОБА_1 в сумі 1 054 056,03 грн., та внести пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією ФГВФО таких змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2016 в справі № 761/20243/14-ц. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 65-69).
В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд ухвалив рішення про задоволення позову до неналежного відповідача, оскільки, позовну заяву було подано до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Ю.П., якого 11.11.2019 рішенням виконавчої дирекції ФГВФО було відсторонено від виконання обов`язків та відкликано всі повноваження, а 15.11.2019 призначено Уповноважену особу Міхно С.С .
Також зазначає, що судом першої інстанції не застосовано норм матеріального права, а саме Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено порядок отримання коштів від банку, що знаходиться в процедурі ліквідації. 
Крім того, суд не досліджував питання пропуску строку звернення позивача з кредиторською вимогою та причини такого пропуску, не взяв до уваги, що 26.01.2016 позивачу було виплачено гарантовану суму відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. (а.с. 72-74зв.)
17.03.2020 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Крім того, виходячи з системного аналізу положень вищезазначеного закону, останні дають підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку. Разом з тим, даний закон не має обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку (а.с. 86-89).
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2014 між ОСОБА_1 , та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 3000131/5040/3-14 банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік», на суму 48 869,00 дол. США, строком на три місяці, до 28.04.2014.
28.04.2014 та 02.07.2014 позивачка зверталась до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення суми вкладу, але кошти за її заявою повернуті не були (а.с. 11).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2016 стягнуто із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. на користь ОСОБА_1 , банківський вклад у розмірі 40 814,23 дол. США, що еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 1 026 477,80 грн., відсотки за банківським вкладом у розмірі 1 096,55 дол.США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 27 578,23 грн., а всього 41 910,78 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 15.03.2016 складає 1 054 056,03 грн. Дане рішення набрало законної сили 12.08.2016.
16.08.2016 позивачка звернулась до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з листом, в якому просила виконати рішення суду від 15.03.2016 (а.с. 25).
Згідно листів Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 19.08.2016 та 11.12.2018, постановою Правління НБУ № 898 від 17.12.2015 банківську ліцензію від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано, а Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 230 від 18.12.2015 розпочато процедуру ліквідації банку з 18.12.2015 по 17.12.2017.
На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 27.11.2017 № 5175 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком на два роки до 17.12.2019.
Також, у вказаному листі повідомлено, що 07.04.2016 було прийнято рішення № 488 про затвердження переліку (реєстру) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а кредиторські вимоги відповідно до ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», приймались в період з 23.12.2015 по 21.01.2016, а тому, якщо кредитор не подав у вказаний строк свою вимогу, то вона у відповідності до ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вважається погашеною (а.с. 26, 27).
16.08.2016 звернулась до Відділу ДВС Шевченківського району в м. Києві з заявою про прийняття на виконання виконавчого листа для стягнення заборгованості за рішенням суду.
18.08.2016 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено дану постанову на адресу уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Однак, 21.04.2017 державний виконавець Відділу ДВС Шевченківського району в м. Києві виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з тим, що постановою НБУ № 898 від 17.12.2015 ліцензію у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та розпочато процедуру ліквідації.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 у задоволені заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з Уповноваженої особи ФГВФО на користь заявника кошти у розмірі 41 910,78 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 15.03.2016 складає 1 054 056,03 грн. відмовлено (а.с. 16-18).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 у задоволені заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні суду від 15.03.2016 відмовлено (а.с. 19).
Постановою Київського апеляційного суду від 23.10.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду від 31.05.2017 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Того ж дня постановою Київського апеляційного суду було залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду від 22.05.2017, рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 20-24).
З позовної заяви вбачається, що позивачка просила визнати її кредитором банку та включити її майнові вимоги в розмірі 41 910,78 дол. США до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».
Згідно із частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.
Частиною 4 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури.
Отже, ОСОБА_1 неодноразово зверталась з письмовими заявами до банку (28.04.2014, 02.07.2014 - після закінчення строку дії договору) про повернення суми вкладу, однак банк на звернення не реагував. Своє порушене право позивач намагався захистити звертаючись до суду з позовом про повернення банківського вкладу, рішенням від 15.03.2016 її позов задоволено частково, стягнуто банківський вклад та відсотки за користування вкладом.
Статтею 129 Конституції України закріплено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
16.08.2016 позивачка звернулась до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з листом, в якому просила виконати рішення суду від 15.03.2016, що також виконано не було. 
Згідно із частиною 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.
Разом з тим Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.
Вказане узгоджується з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Крім того, відповідач був обізнаний щодо вимоги позивача про повернення суми її вкладу ще до введення тимчасової адміністрації - 18.09.2015 та запровадження процедури ліквідації - 18.12.2015, та наявність рішення суду від 15.03.2016 про задоволення позовних вимог щодо стягнення банківського вкладу у розмірі 41 910,78 дол. США, що еквівалентно 1 054 056,03 грн., яке набрало законної сили, а тому включення ОСОБА_1 до реєстру акцептованих кредиторів буде належним виконанням судового рішення.
Отже, обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 755/17365/15-ц (провадження № 14-296цс18), та від 20.03.2019 у справі № 456/450/16-ц (провадження № 14-653цс18).
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого рішення не впливають. Не правильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов`язання вчинити дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 17 липня 2020 року.
 
Суддя-доповідач                                                                                  В.А. Нежура
 
Судді                                                                                            Р.В. Березовенко
 
                                                                                                       С.В. Лівінський