Справа № 461/633/20                                Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 33/811/295/20                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Львів
Львівський апеляційний суд в складі:
судді - Белени А.В., 
за участю:
представника  митниці –  Дунаса М.О.,
особи, щодо якої складено протокол про
порушення митних правил – ОСОБА_1 ,
представника – адвоката Паньківа В.А.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Прокопчук Аліни Володимирівни, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2020 року, – 
встановив:

Цією постановою 
                                ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,  
визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді першої інстанції, 03.01.2020 року о 00:50 в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Рава-Руська – Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби заїхав транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , яким гр. України ОСОБА_1 слідував з України до Республіки Польща в якості пасажира.
Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу спрацювання системи аналізу та управління ризиками, встановлено, що 24.10.2015 гр. ОСОБА_1 ввіз з метою особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит», смугою руху «зелений коридор» через Відділ митного оформлення № 2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС: автомобіль марки «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_3 (постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_4 . Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб, з митної території України станом на 03.01.2020, громадянином України ОСОБА_2 не вивозився та у інший митний режим ніж «Транзит» поміщений не був. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, а також документально підтверджуючого повідомлення найближчого митного органу про вищезазначені обставини, у відповідності до ст. 192 МК України, громадянин України ОСОБА_2 до митного контролю не надав.
На дану постану подала апеляційну скаргу представник –адвокат Прокопчук А.В. в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. 
Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Щодо пропуску строку апеляційного оскарження, то копію постанови на адресу ОСОБА_1 надіслано судом та отримано його матірю ІНФОРМАЦІЯ_2 , але особисто він перебував за межами України з 03.01.2020 по 17.02.2020, що підтверджується відмітками закордонного паспорту, а тому апелянт просить вважати дану причину пропуску строку поваженою та поновити його. 
Апелянт покликається, що суд першої інстанції відніс дане правопорушення до триваючого, однак залишив поза фактом те, що триваючим правопорушенням вважається невиконання певного обов`язку протягом певного часу, який не обмежується часовими межами, тобто має тривалий характер. Правопорушення передчаене ч.6 ст. 470 МК України не є триваючим, оскільки закінчується на наступний день після спливу 30 денного строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Згідно редакції ст. 470 МК України, яка діяла на момент ввезення транспортного засобу, встановлено адміністративну відповідальність за порушення 10 денного строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відтак дане правопрушення вважається закінченим після спливу строку транзитного переміщення, тобто на 11 день з моменту ввезення на територію України автомобіля в режимі “транзит”. Таким чином строк накладення стягнення за адміністративне правопорушення пропущено і справа підлягає закриттю. 
Апелнт наголошує, що розгляд справи відбувся без ОСОБА_1 , що підтверджує формальне відношення до справи. Крім того на день розгляду справи ОСОБА_1 перебував за кордоном, а тому не міг з`явитися на розгляд справи та надати пояснення по суті справи. Судом не було детально з`ясовано всі обставини справи. 
Суду апеляційної інстанції було надано письмові пояснення ОСОБА_1 в яких зазначено, що з 24.10.2015 (моменту ввезення автомобіля) до 03.01.2020 пройшло більше 4 років і він неодноразово перетинав кордон України з Республікою Польща, але його не зупиняли за порушення митних правил. Крім того, 20.12.2015 на автомобілі «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_3 , потрапив у ДТП, внаслідок якої автомобіль отримав ушкодження. У відповідності до вимог ст. 460 МК України вчинення порушення митних правил передбачених, зокрема і ст. 470 МК України, внаслідок аварії не тягне за собою адміністративної відповідальності передбаченої цим Кодексом. Судом першої інстанції при накладенні стягнення не було враховано його особу, майновий стан. На момент порушення митних правил діяв Митний кодекс в редакції 01.01.2016 року, згідно якого ч.3 ст. 470 МК України за перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки товарів тягнуло за собою накладення штрафу в розмірі 8500 грн., а не 170 000 грн. У зв`язку з цим просить застосувати до нього закон, що пом`якшує відповідальність, а саме зменшення штрафних санкцій, які передбачені Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481» №395-ІХ від 19 грудня 2019 року.
Заслухавши думку представника правопорушника – адвоката Паньківа В.Я. підтриману ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, міркування представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О. про відмову у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, та така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити. 
Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у оскаржуваному рішенні доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.6 ст. 470 МК України.
Частина 6 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Разом з тим, на час розгляду справи апеляційним судом, на підставі Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481» №395-ІХ від 19 грудня 2019 року, пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України встановлено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.
Санкцією ч.3 ст. 470 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, порушення митних правил вчинене ОСОБА_1 було виявлено 03 січня 2020 року, тобто по закінченню періду дії вищенаведеного Закону.
Відтак апеляційні вимоги, щодо зміни постанови суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст. 470 МК України на ч.6 ст. 470 МК України, є безпідставними. 
Відповідно до положень статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з частиною 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Враховуючи дану норму вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.
При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.
Разом з тим, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.
Такі правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Триваючими слід вважати правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Діяння (бездіяльність) особи щодо перевищення встановленого статтею 95 Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, ОСОБА_1 перебував у стані триваючого, безперервного порушення закону, яке проявляється у вигляді протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер. Правопорушенням, яке розпочалося 24.10.2015 тривало до моменту його виявлення 03.01.2020 під час перевірки баз даних ДФС України. За таких обставин, оскільки з моменту виявлення митними органами вчинення правопорушення до моменту притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил оскаржуваною постановою не пройшло 6 місяців, підстави для скасування оскаржуваної постанови з цих мотивів відсутні.
Покликання апелянта про те, що автомобіль був пошкоджений внаслідок ДТП не підтверджені документально і ОСОБА_1 не зміг надати суду апеляційної інстанції відповідні документи про те, що ним здійснювались дії по попередженню митних органів про дорожньо-транспортну пригоду. 
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи до уваги наведені обставини справи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 530 МК України, апеляційний суд, - 

постановив:
Поновити адвокатту Прокопчук А.В. строк апеляційног оскарження. 
Апеляційну скаргу представника – адвоката Прокопчук А.В., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без змін. 
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2020 року, якою ОСОБА_1   визнано винуватим у вчиненні правопорушення митних правил за ч.6 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя 
Львівського апеляційного суду А.В. Белена