Постанова
Іменем України
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/3180/18
провадження № 61-46513св18
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
учасники справи:
позивач	-	Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,	
відповідач	-	ОСОБА_1 	
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року в складі судді Антонюк А. А.., і постанову Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Рибчинського В. П.,                Голоти Л. О., Медвецького С. К., 
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2007 року № 127-Ф/07, яка станом на 24 лютого                       2017 року становила: 20 611,76 доларів США - заборгованість із сплати процентів, 625 658,06 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 492 357,59 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів.
Позовна заява мотивована тим, що 31 серпня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 121-Ф/07, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 26 000,00 доларів США, зі сплатою 12,50 % річних та на строк до                  30 серпня 2019 року.
Однак відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за цим договором і рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з боржника   ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за даним кредитним договором станом на 16 березня 2010 року в розмірі 25 303,14 доларів США та пеню в сумі 7 516,27 грн.
Згідно з умовами договору кредиту позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені договором строки.
У підпункті 3.3.3. цього договору зазначено, що повернення суми кредиту здійснювати щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, у розмірі не менше 1/144 від суми отриманого кредиту, що становить 83,00 долари США. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється в перший наступний робочий день. 
У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з даним позовом 
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішенням суду стягнуто достроково всю заборгованість за цим же кредитним договором з відповідача і дане рішення суду виконане, а тому відповідно боржник виконав свої зобов`язання перед банком і даний кредитний договір припинив свою дію. Тобто, оскільки банк скористався своїм правом на дострокове повернення суми боргу (тіла кредиту та процентів) та фактично отримав дані кошти від боржника, у нього припинилося право щодо нарахування як суми процентів, так і пені після пред`явлення такої вимоги, оскільки банк такими діями вирішив достроково припинити дії договору, а тому всі грошові зобов`язання між сторонами на підставі цього договору (нарахування та стягнення процентів та пені з боржника) припинилися.
Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року залишено без змін.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки банк, з урахуванням статті 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) скористався своїм правом на дострокове стягнення нарахованої суми боргу за даним кредитним договором з позичальника та відповідна сума боргу фактично сплачена кредитору, а тому незалежно від строку дії договору, який у ньому зазначений, він припинив свою дію у зв`язку з його виконанням сторонами, зокрема, боржником. Після прийняття судом рішення про дострокове стягнення кредиту за позовом банку, це зумовило припинення права кредитора на продовження нарахування та стягнення відсотків за кредитом, який вже стягнутий судом, а тому право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом і суми пені припинилося у зв`язку із пред`явленням до позичальника вимоги про дострокове виконання зобов`язань згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк», не погодившись з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року та постановою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року, надіслало до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 08 листопада 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року та постановою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, зокрема, щокредитним договором визначено строк його дії до 30 серпня 2020 року, а тому у позивача наявне право на нарахування та стягнення процентів за кредитом і пені за порушення умов договору позичальником. Ці обставини не враховані судами, що мало наслідком ухвалення незаконних рішень, як мають бути скасовані.
Фактичні обставини, встановлені судами 
31 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» укладено кредитний договір № 121-Ф/07, згідно з яким банк надав позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі потреби в сумі 12 000,00 доларів США із строком повернення до 30 серпня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 річних.
Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 жовтня 2010 року, що набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором                       від 31 серпня 2007 року № 127-Ф/07 у розмірі 25 303,14 доларів США, що еквівалентно 200 145,31 грн, пеню в розмірі 7 516,27 грн, а також понесені судові витрати в сумі 1 820,00 грн. 
Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 51310443 щодо виконання виконавчого документа № 2-1508/10, виданого Староміським районним судом м. Вінниці 04 листопада 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 303,14 доларів США, що еквівалентно 200 145,31 грн, пені в розмірі 7 516,27 грн, а також судових витрат у сумі 1 820,00 грн, виконавче провадження закінчено у зв`язку з виконанням судового рішення боржником ОСОБА_1 . 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 31 серпня 2007 року № 121-Ф/07 за період з 17 березня 2010 року та станом на 24 лютого 2017 року, банк нарахував позичальнику                     20 611,76 доларів США як заборгованість за відсотками; 625 658,06 грн - як пеню за несвоєчасне погашення кредиту; 492 357,59 грн як пеню за несвоєчасну сплату відсотків.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ,  від 15 січня 2020 року (далі - Закон). 
 
У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону  установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Таким чином, розгляд касаційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 19 вересня 2018 року слід здійснювати, враховуючи вимоги ЦПК України в редакції до 08 лютого 2020 року.
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК Україникожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Абзац 2 частини першої статті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Після того, як кредитор скористався правом вимоги до боржника щодо дострокового погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Кредитний договір припиняє свою дію з дати, до якої має відбутися дострокове погашення кредиту позичальником. Після припинення дії кредитним договором у кредитора відсутні підстави для нарахування процентів.
Доводи касаційної скарги про те, що наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення процентів та пені, нарахованих після дострокового стягнення кредиту, є необґрунтованими.
Згідно з частиною другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено судом.
Як установлено судами попередніх інстанцій, рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2007 року № 127-Ф/07 станом на 16 березня 2010 року в розмірі 25 303,14 доларів США, що еквівалентно 200 145,31 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту склала 23 054,17 доларів США, сума боргу за відсотками - 2 248,97 доларів США, а також пеню в розмірі 7 516,27 грн, з яких пеня за прострочення сплати кредиту склала 3 220,91 грн, пеня за прострочення сплати відсотків - 4 295,36 грн. 
Дане рішення суду фактично виконане відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від                  06 червня 2016 року ВП № 51310443 і ці обставини не заперечувалися сторонами.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій правильно виходили з того, що банк відповідно до статті 1050 ЦК України скористався своїм правом на дострокове стягнення кредиту за даним кредитним договору з позичальника, яка фактично сплачена кредитору, а тому, незалежно від строку дії договору, він припинив свою дію. 
Використання банком права на дострокове стягнення кредиту за відповідним кредитним договором зумовило припинення права кредитора на продовження нарахування та стягнення процентів за кредитом і пені за прострочення слати кредиту та відсотків за цим же договором. Таким чином, право банку нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом та суми пені припинилося у зв`язку з пред`явленням до позичальника вимоги про дострокове виконання зобов`язань згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Верховний Суд погоджується із відповідними висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленими судами на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).
Отже, у зв`язку із виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості по кредитному договору № 127-Ф/07 від 31 серпня 2007 року (станом на 16 березня 2010 року), останній скористався своїм правом на дострокове стягнення суми боргу по даному кредитному договору (тіла кредиту, відсотків та сум пені), і дана вимога була задоволена відповідачем, шляхом фактичного виконання рішення суду про стягнення нарахованої суми боргу.
Таким чином, у зв`язку із виконанням своїх зобов`язань за кредитними договором № 127-Ф/07 від 31 серпня 2007 року, відповідні кредитно-зобов`язальні правовідносини між сторонами припинені.
У зв`язку із даними обставинами, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, задоволену судом, кредитор таким чином змінив договірні правовідносини, зокрема, кінцевий строк виконання зобов`язання з повернення кредиту.
Отже, у зв`язку із вчиненням позивачем дій на дострокове припинення кредитного договору шляхом його дострокового виконання позичальником (відповідачем), відбулася зміна строку повернення кредиту та похідних сум (відсотків, пені), а тому відповідно припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки та суми пені за період після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове виконання відповідних зобов`язань позичальником. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо відмови у стягненні з відповідача на користь позивача суми боргу по кредитному договору № 127-Ф/07 від 31 серпня 2007 року, а саме, суми прострочених відсотків та сум пені з 17 березня 2010 року по 24 лютого                           2017 року, оскільки дані суми коштів нараховані за період після пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове повернення кредиту, а також стягнення відсотків, пені за кредитним договором від 31 серпня 2007 року                                 № 127-Ф/07.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що кредитним договором визначено строк його дії до 30 серпня 2020 року, а припинення (закінчення) строку дії договору не звільняє від виконання зобов`язань позичальника, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту у зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань. З огляду на звернення з такою вимогою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, що підтверджується рішення рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості з відповідача.
Отже, кредитор змінив кінцевий строк виконання зобов`язання з повернення кредиту та відповідно припинив своє право на подальше нарахування сум коштів (відсотків, пені), передбачених умовами договору кредиту.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Судами попередніх інстанцій повно встановлено обставини справи на підставі належної оцінки наявних у справі доказів, визначено норми права, які підлягали застосуванню.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:	В. М. Ігнатенко   В. С. Жданова   	
 	В. О. Кузнєцов