ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року		Справа № 349/757/20 пров. № А/857/11117/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Мікули О.І., 
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2020 року (суддя Рибій М.Г., м.Рогатин) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Надівської Руслани Василівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (далі – Головне управління), державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Надівської Р.В. (далі – Державний інспектор) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 15.05.2020 №81/0892-20/0015По/05/01-20 (далі – Постанова) та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Головне управління, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження обставин щодо самовільного зайняття земельних ділянок Селянським фермерським господарством «Тиблевич» (далі – СФГ), так як акт перевірки є службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. Наголошує, що законодавством не встановлено імперативної вимоги про зазначення посилання на докази в постанові про накладення адміністративного стягнення.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Крім того, представником позивача подано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. 
Розглянувши вказане клопотання, апеляційний суд вважає, що таке не підлягає задоволенню, так як представником позивача не додано належних документів про підтвердження обставин, що унеможливлюють його явку в судове засідання, також не наведено жодних поважних причин неможливості особистої участі позивача у судове засідання, тому зважаючи на скорочені строки розгляду відповідної категорії справ, що передбачені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених у порядку встановленому статтею 268 КАС учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що акт складений за результатами планового заходу державного нагляду щодо відповідного суб`єкта правопорушення у сфері державного нагляду не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки містить тільки опис фактичних обставин без зазначення джерела їх встановлення. Крім того, відповідачем порушено порядок повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Державним інспектором на підставі наказу Головного управління «Про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю)» від 13.02.2020 у період з 10.03.2020 по 16.03.2020 проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання СФГ вимог законодавства у сфері використання та охорони земель про що складено акт від 16.03.2020 №81/0/92-20/0039АТ/02/01-20 (далі – Акт) (а.с.9-13).
У ньому зафіксовано, що за участі Державного інспектора та голови СФГ Тиблевича встановлено порушення останнім вимог статті 125, 126 та пункту б частини першої статті 211 Земельного кодексу України (далі – ЗК), а саме: що при використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді СФГ відповідно до договорів оренди, виявлено самовільне зайняття земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, шляхом їх розорювання на загальну площу 47,3820 га, а саме: на території Колоколинської сільської ради - 16,00 га, на території Підмихайлівської сільської ради - 3 га, на території Букачівської селищної ради – 26 га, на території Колоколинської сільської ради в урочищі «Хащі» - 2,382 га.
19.03.2020 позивачем на ім`я Державного інспектора подано заперечення на Акт (а.с.14).
Цього ж дня голові СФГ винесено припис про усунення порушень, виявлених під час проведення планового (позапланового) заходу державного контролю щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель від 19.03.2020 №81/0/92-2-/0019ПР/03/01/-20 (далі – Припис), яким зобов`язано у 30-денний термін усунути порушення чинного земельного законодавства у відповідності до статті 212 ЗК (а.с.56).
08.05.2020 Державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення №81/0/92-20/0015 ПТ/04/01/-20 (далі – Протокол) згідно якого за виявлені у Акті порушення СГФ притягується до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). Протокол складений за відсутності суб`єкта господарювання. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначений на 15.05.2020. Вказаний Протокол надісланий на адресу СФГ 11.05.2020 та згідно штрихового ідентифікатора №7750306343810 про вручення поштового відправлення отриманий СФГ 16.05.2020 (а.с.57-59).
15.05.2020 на підставі Протоколу відповідачем винесено Постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.15-17).
Згідно статті 53-1 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки – це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 КУпАП).
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №685/1153/17.
Апеляційний суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.
При цьому, посилання скаржника на те, що оскільки відповідно до постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України запроваджено карантинні заходи, порушник на складання Протоколу не викликався, однак такий було направлено рекомендованим листом на адресу реєстрації юридичної особи, не приймаються до уваги апеляційним судом, так як вказані обставини не є перешкодою для завчасного повідомлення про час та місце розгляду справи.
Судом першої інстанції встановлено та це не заперечує відповідач, що згідно Протоколу, розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача призначений на 15.05.2020. При цьому, сам Протокол із датою розгляду справи отриманий 16.05.2020.
Отже, відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності.
Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як уже вище встановлено Постанова було винесена на підставі Протоколу, який складався у відсутності позивача внаслідок чого порушено право останнього на подання пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови, у разі якщо така має місце, підписати його
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунованого висновку про те, що право позивача на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено та він був позбавлений можливості реалізувати такі свої права як бути присутнім під час розгляду справи, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення.
За встановлених обставин Постанова є необґрунтованою, винесена без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, тому підлягає скасуванню. 
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги статей наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула