ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 214/5605/19 (2-а/214/244/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезня Андрія Миколайовича 

на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року у справі № 214/5605/19 (2-а/214/244/19) (суддя І інстанції – Прасолов В.М.)
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезня Андрія Миколайовича   про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-  
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ  № 1290830 від 03.07.2019, винесену  інспектором роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезнем Андрієм Миколайовичем  про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП та накладення штрафу 510 грн; справу закрити.
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року позов задоволений.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування скарги зазначив, що позивач перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого перевищувала 2,6 м, а саме 3 м., але дозволу на таку перевозку не мав, у зв`язку з чим правомірно був притягнутий до відповідальності.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
3 липня 2019 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезнем Андрієм Миколайовичем  винесено постанову серії ЕАВ  № 1290830, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАп за те, що о 20 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки TAD CLASSIC 30-2Т, номерний знак НОМЕР_2 , на 93 км автодороги Н-11 Софіївського району Дніпропетровської області перевозив великогабаритний вантаж – с/г техніку, ширина якого більша, ніж 2,6 метра, а саме: 3 метри без відповідного погодження з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 6).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, оскільки, по-перше, відповідач здійснював габаритно-ваговий контроль не в місці спеціально обладнаному для здійснення габаритно-вагового контролю та не мав вимірювального обладнання, яке проходить атестацію, з подальшим пломбуванням та видачею відповідного свідоцтва уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології тобто, порушив спеціальний порядок здійснення габаритно-вагового контролю; по-друге, невідповідність даних, зафіксованих в оскарженій постанові з даними на відеозаписі, а саме в постанові вказано про вчинення позивачем праворушення о 20 год. 35 хв., а з відеозапису вбачається, що транспортний засіб зупинено о 20 год. 17 хв.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлюються Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі – Правила № 30).
Відповідно до п. 2 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.
За приписами п. 22.5 Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги – 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах – 4,35 м), за довжиною – 22 м (для маршрутних транспортних засобів – 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах – до 40 т; для контейнеровозів – понад 44 т, на встановлених для них маршрутах – до 46 т), навантаження на одиночну вісь – 11 т (для автобусів, тролейбусів – 11,5 т), здвоєні осі – 16 т, строєні – 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь – 11 т, здвоєні осі – 18 т, строєні – 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Згідно з п. 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно з п.п 4 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі – Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль – контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Пунктами 3 та 15  Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
З аналізу наведених норм права вбачається, що як рух (проїзд) великогабаритних транспортних засобів (з вантажем або без нього), так і перевезення великогабаритних транспортних засобів (з вантажем або без нього) автомобільними дорогами здійснюється за спеціальними правилами встановленими законом. Такий рух здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють, зокрема, уповноважені підрозділи Національної поліції. Такий контроль включає, в тому числі, перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, порушення яких тягне відповідальність за нормами КУпАП.
Так, статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Порядок же № 879 має на меті контроль за справлянням плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів і містить відповідну методику розрахунку такої плати, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що при перевірці наявності дозволу на перевезення великогабаритного вантажу працівники Національної поліції не повинні керуватися приписами Порядку № 879 щодо обов`язкового здійснення  габаритно-вагового контролю лише в спеціально облаштованих місцях розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
З наданого відповідачем диску з відеозаписом вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки TAD CLASSIC 30-2Т, номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж - с/г техніку. Вказаний транспортний засіб о 20 год. 17 хв. був зупинений інспектором патрульної поліції. На вимогу останнього пред`явити дозвіл на участь у дорожньому русі керованого позивачем транспортного засобу, останній сказав, що такого документу у нього не має. Інспектором за допомогою вимірювальної рулетки зроблено замір великогабаритного вантажа, що перевозився, ширина якого склала 3,0 метра, тобто є більшою, ніж визначена приписами п. 22.5 ПДР України, а саме перевищила 2,6 метра.
Інспектор Селезень А.М. повідомив ОСОБА_1 про порушення ним вимог дозволу, а також п. 22.5 ПДР України та о 20 год. 35 хв. склав постанову серії ЕАВ  № 1290830, яку позивач підписав без зауважень.
Судова колегія зауважує, що вказаний відеозапис, який був наданий відповідачем до матеріалів справи є доказом в адміністративній справі, оскільки про фіксування правопорушення саме на боді-камеру АЕ 00138 зазначено відповідачем безпосередньо в оскарженій постанові, він прямо свідчить про наявність  та обставини правопорушення.
Як вказувалось вище, задовольняючи позов суд першої інстанції, як на одну з відсутності підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказав про невідповідність даних, зафіксованих в оскарженій постанові з даними на відеозаписі, а саме в постанові вказано про вчинення позивачем правопорушення о 20 год. 35 хв., у той час з відеозапису вбачається, що транспортний засіб зупинений о 20 год. 17 хв.
Проте, суд першої інстанції помилково зазначив ці відомості, оскільки в оскарженій постанові насправді вказано, що позивач вчинив правопорушення о 20.20, а о 20.35 було складено постанову, а не вчинено правопорушення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що дійсно транспортний засіб, яким керував позивач був зупинений інспектором о 20 год. 17 хв. Після чого поліцейський розпочав розгляд справи. Суд зауважує, що розгляд справи  розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Так, під час такого розгляду інспектором Селезнем А.М. за допомогою вимірювальної рулетки було зроблено заміри великогабаритного вантажа, що перевозився, ширина якого склала 3,0 метра. Оскільки така ширина виявилась більшою, ніж визначена приписами п. 22.5 ПДР України, а саме перевищила 2,6 метра, поліцейським о 20 год. 35 хв.  складено постанову серії ЕАВ  № 1290830.
Жодних суперечностей у часі в цьому випадку колегія суддів не вбачає.
Навпаки, апеляційний суд зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення займає певний проміжок часу (оголошення справи, яка підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення особам, які беруть участь у розгляді справи, їх прав і обов`язків, заслуховування особи, яка бере участь у розгляді справи, дослідження доказів і вирішення клопотань), тому та обставина, що транспортний засіб інспектором поліції зупинений  о 20 год. 17 хв., в той час як оскаржена постанова ним складена о 20 год. 35 хв. свідчить не про невідповідність даних, зафіксованих в постанові з даними на відеозаписі, а про помилкове встановлення судом першої інстанції обставин справи. 
Посилання суду першої інстанції на Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою КМУ України від 20.05.2013 року, є безпідставним та колегією суддів до уваги не приймається, оскільки в даному випадку контроль проводився не Державною інспекцією з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів.
Однак, все зазначене вище залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Враховуючи те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними доказами, наданими відповідачем, а самим позивачем не спростований, колегія суддів дійшла висновку, що винесена інспектором роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезнем Андрієм Миколайовичем відносно ОСОБА_1 постанова серії ЕАВ  № 1290830 від 03.07.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП та накладення штрафу 510 грн є правомірною та скасуванню не підлягає.
Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 247, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезня Андрія Миколайовича задовольнити 
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року у справі № 214/5605/19 (2-а/214/244/19) скасувати.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до  інспектора роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезня Андрія Миколайовича   про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко