УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 05-4202к03
провадження № 51-2427зно20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами.
Суть питання
За вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2003 року   ОСОБА_5 засуджено до покарання: за пунктами «а», «г», «і» ст. 93 Кримінального кодексу України у редакції 1960 року(далі – КК України1960 року) у виді довічного позбавлення волі; за ч. 3 ст. 142 цього ж Кодексу у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено     ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. 
Ухвалою Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року вирок апеляційного суду залишено без змін.  
Не погоджуючись із вказаним рішенням засуджений   ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просив переглянути вищевказану ухвалу Верховного Суду України стосовно нього за нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що розгляд справи Верховним Судом України за його касаційною скаргою проводився незаконним складом судута посилався на рішення Європейського суду з прав людини «Ніколаєнко проти України» від 15 листопада 2012 року (заява № 39994/06) та «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року (заява № 36650/03). При цьому зазначав, що такий розгляд справи проводився без участі захисника, чим вважає було порушено його право на захист.  
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року заяву  ОСОБА_4  було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2020 року повернуто заяву засудженого      ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами, у зв`язку з тим, що він не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Засуджений повторно звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянути вищевказану ухвалу Верховного Суду України стосовно нього за нововиявленими обставинами, посилаючись, як на нанововиявлену обставину, на відсутність захисника під час касаційного розгляду його скарги та наводить аргументи, з цього приводу, аналогічні його попередній заяві.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 462 КПК України визначені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Вичерпний перелік обставин, які можуть бити визнані нововиявленими, зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України.
Так, в якості нововиявлених обставин, ОСОБА_4 посилається на відсутність захисника під час касаційного розгляду його скарги, однак ця обставина, відповідно до положень ст. 459 КПК України, не належить до нововиявлених, оскільки, на час розгляду справи судом касаційної інстанції, була відома як суду, так і особисто засудженому, який брав участь у цьому судовому засіданні.
Інших належних доводів на необхідність перегляду ухвали Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами засуджений у своїй заяві не навів.
З огляду на викладене, Верховний Суд не вбачає підстав для відкриття провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд вказаної ухвали за нововиявленими обставинами. 
Відповідно до положень ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.
Крім того, Верховний Суд виходить з правової позиції, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року (у справі № 522/14170/17) та зазначає, що положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті. 
Отже, оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за вищевказаною заявою, а тому у відкритті провадження слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 464 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого  ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                  ОСОБА_3