Номер провадження: 33/813/971/20
Номер справи місцевого суду: 522/752/20 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретарів Янковської Ю.Л., Подуст Т.П., Маслова Р.Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника Соломенцева І.А., потерпілого ОСОБА_2 та його представника Черновол А.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року,
встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №278215 від 18.12.2019 року, водій ОСОБА_1  18 грудня 2019 року о 07.50 годин в м. Одеса по вул. Базарна, 1 керуючи автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номерний НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності його маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Інфініті» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
В результаті скоєної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 провадження по справі закрито, в зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Не погодившись з прийнятою постановою ОСОБА_2 , інший учасник ДТП подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та визнати, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у скоєні ДТП є вина водія ОСОБА_1 , оскільки він не оцінив обстановку на дорозі і не вжив заходів для уникнення зіткнення, тому суд першої інстанції мав відобразити та встановити в постанові вину водія ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції, не встановив вказані обставини, не витребував та не дослідив докази, які могли б допомогти встановити обставини справи в судовому засіданні, не викликав та не опитав апелянта, взагалі не розглянув справу про адміністративне правопорушення.
Судом першої інстанції були отримані адміністративні матеріали 16.01.2020 року, при цьому судом повістки про розгляд справи на адресу ОСОБА_2  не направлялись, не повідомлялось будь-яким іншим чином, копію оскаржуваної постанови також судом надіслано не було, про її наявність ОСОБА_2  дізнався з ЄДРСР.Посилаючись на вказані обставини просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду,
Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 10 червня 2020 року за відсутністю ОСОБА_2 .
Належним чином про час та місце розгляду адміністративної справи ОСОБА_2 судом першої інстанції повідомлено не було.
Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 судом не направлялося.
Таким чином, клопотання ОСОБА_2 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.
В судове засідання апеляційного суду, яке було призначено на 12.08.2020 року, ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву від 12.08.2020 року №33-17765/20, в якій просив надати можливість ознайомитись з матеріалами справи та відкласти розгляд справи для необхідності залучення для участі у справі захисника.
Розгляд справи був відкладений на 21.08.2020 року. В судовому засіданні 21.08.2020 року захисник ОСОБА_1 - Соломенцев І.А. заявив клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.
Судове засідання було відкладено на 17.09.2020 року, від ОСОБА_2 надійшла заява №11-19513/20 від 14 вересня 2020 року, в якій він підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив розгляд справи 17 вересня 2020 року проводити за його відсутністю. 
17.09.2020 року ОСОБА_1  та його захисник Соломенцев І.А. в судовому засіданні апеляційного суду надали пояснення та заперечували проти задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_2 , а також проти поновлення йому строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова суду була оприлюднена на сайті ЄДРСР 17.06.2020 року, при цьому ОСОБА_2 неодноразово не з`являвся в судові засідання суду першої інстанції.
Крім  того, в запереченнях посилалися на ту обставину, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  та у поясненнях ОСОБА_2  зазначено різний час скоєння ДТП, тому вказаний протокол про адміністративне правопорушення  є неналежним доказом у справі.За вказаних обставин  ОСОБА_1 вважає, що у скоєні ДТП є вина водія ОСОБА_2 . Клопотання про призначення експертизи у справі заявлено не було.
З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи суд визнав явку ОСОБА_2 в судове засідання обов`язковою, в зв`язку з чим судовий розгляд був відкладений на 23 вересня 2020 року.
В судовому засіданні 23 вересня 2020 року ОСОБА_2  та його представник адвокат Черновол А.О. надали пояснення та наполягали на задоволенні апеляційної скарги. Правопорушник  ОСОБА_1 та його захисник Соломенцев І.А. в судове засідання не з`явилися, при цьому були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, станом на час судового розгляду жодних заяв про відкладення розгляду справи від них не надійшло.
Приймаючи до уваги викладене, дотримуючись принципів законності і верховенства права та розумності строків під час здійснення розгляду судового провадження, а також враховуючи неодноразові відкладення судових засідань за ініціативою ОСОБА_1 та його захисника Соломенцева І.А., апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.
З оскаржуваної постанови районного суду вбачається, що 18.12.2019 року сталася ДТП за участю водія  ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номерний НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Інфініті» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №278215 від 18.12.2019 року, який разом з матеріалами надійшов для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси 16.01.2020 року.
Постановою від 10 червня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси, посилаючись на науково-консультативний висновок НКР при ВАСУ, закрив провадження у справі в зв`язку зі спливом на час судового розгляду строку притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому не встановивши вину у скоєні ДТП.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №278215 від 18.12.2019 року водій ОСОБА_1 18 грудня 2019 року о 07.50 годин в м. Одеса по вул. Базарна, 1 керуючи автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номерний НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності його маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Інфініті» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п. 10.1 ПДР України,
Дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п. 10.1 Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п.1.4. Правил, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Отже, ОСОБА_1 , всупереч наведених норм закону, керуючи автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номерний НОМЕР_1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Вказані обставини також підтверджуються:
- схемою до місця ДТП від 18.12.2019 року, яка також підписана правопорушником без зауважень;
- письмовими поясненнями учасників зазначеної ДТП.
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, системний аналіз матеріалів справи та досліджених доказів свідчить про те, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов до висновку про закриття провадження у справі за спливом строку адміністративного стягнення без встановлення вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП.
Досліджені судом докази, всупереч доводів заперечення на апеляційну скаргу - протокол, покази потерпілого є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Проте, в порушення процесуальних норм, суддя суду першої інстанції не дослідив вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди та не зробив належного висновку щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Наявність вини водія ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, апеляційний суд, взявши до уваги пояснення обох учасників ДТП та їх представників, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю по закінченню до моменту розгляду справи, строків передбачених ст. 38 КУпАП.
Оскільки на момент розгляду справи в суді, термін притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 передбачений ст. 38 КУпАП закінчився, суд першої інстанції порушив вказані вимоги закону, відповідно до ст. 247 КУпАП, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям адміністративної справи щодо ОСОБА_1 за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п. 7 ст. 247, п. 3 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
постановив:
Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року скасувати, прийняти нову.
Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов