______ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Херсон
єдиний унікальний номер справи № 766/13836/16ц
номер провадження 22ц/819/1053/20

       Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя (суддя - доповідач) Базіль Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
Семиженка Г.В.,
cекретар Дундич А. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну  скаргу  ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року ухваленого у складі судді Майдан С.І. в цивільній справі № 766/13836/16ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 15064 грн 27 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 в рахунок майнової шкоди 1064 грн 43 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн; відшкодувати судові витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 4134 гривень та 4000,00 гривень витрат на правову допомогу.
       Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 23.03.2016 року трапилося ДТП за участю автомобіля Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є відповідач та автомобілем Chevrolet Epica, державний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_3 , внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача та травмовано пасажира його автомобіля - ОСОБА_4 .
       Винною особою у вказаній пригоді визнано ОСОБА_2 .
       Позивач ОСОБА_3 вказував, що розмір майнової шкоди Chevrolet Epica, державний номер НОМЕР_2 становить 36215 грн 65 коп., на підставі зазначеного він отримав від ПАТ «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 21151,38 грн.
Позивач ОСОБА_4 зазначала, що від отриманих тілесних ушкоджень при зіткненні автомобілів вона вимушена була лікувалась амбулаторно у зв`язку з чим понесла витрати на лікування в загальній сумі 1064 грн 43 коп.
       Крім того, в позові позивачі в обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди посилаються на те, що внаслідок пошкодження їхнього автомобіля, вони були позбавлені можливості користуватися ним, зокрема, відвозити дитину до дитячого садка, добиратися за місцем роботи та вирішувати повсякденні питання, що створювало незручності та порушувало їх звичний спосіб життя.
Через стресову ситуацію, пов`язану з ДТП та отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень позивачі зверталися за медичною допомогою, що створювало додаткові незручності, спричиняло душевні переживання.
Посилаючись на викладені обставини просили задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.03.2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень, на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 2756,00 гривень, та витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 гривень.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 гривень.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції від 16.03.2020 року відмовивши ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у стягненні на їх користь моральної шкоди; змінити рішення, відмовивши ОСОБА_3 у стягненні судових витрат по сплаті судового збору у загальній сумі 2756,00 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн; змінити рішення суду, відмовивши ОСОБА_4 у стягненні судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, не невідповідність висновків суду  обставинам справи, порушення  норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема,  зазначав, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував глибину моральних страждань позивачів, принцип розумності і справедливості, зміни в емоційному стані позивачів, що призвело до задоволення позовних вимог позивачів в частині стягнення моральної шкоди у невідповідно великому розмірі. Крім того суд першої інстанції частково задовольнивши позовні вимоги, розрахунок судових витрат провів не у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник, адвокат Лошкарьов Ф.А. доводи апеляційної скарги підтримали з підстав в ній викладених.
       Позивачі в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи суду не направили.
       Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає, що неявка позивачів не перешкоджає розгляду справи. 
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та її представника, адвоката Лошкарьова Ф.А., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.
       Судом встановлено, що згідно постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с.9)
Встановлено, що 27 березня 2016 року о 12:45 год. в м. Херсоні, на перехресті вул. 40 років Жовтня - вул. Залаегерсег ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 не надала дорогу автомобілю Chevrolet Epica, державний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїла зіткнення із зазначеним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27.07.2012 року власником автомобіля Chevrolet Epica, державний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (а.с. 10).
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК Уніка». Ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн; за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 100000,00 грн; розмір франшизи становить - 0 грн (а.с. 70).
28.03.2016 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК Уніка» із заявою про виплату матеріальних збитків (а.с.75)
Заяв щодо відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням до ПрАТ «СК «Уніка» не надходило.
Згідно ремонтної калькуляції № 00189806 від 07.04.2016 року вартість відновлювального ремонту становить 36215,65 грн.
Із заяви позивача ОСОБА_3 від 21.04.2018 року до ПрАТ «СК «Уніка» вбачається, що позивач погодив розмір страхового відшкодування в сумі 21151,38 грн.(а.с.16, 76).
Наказом №00189806ЕК від 21 квітня 2016 року ПАТ «Страхова компанія «Уніка» наказано виплатити ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно суми збитку в розмірі 21151,38 грн, шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок (а.с.96)
Із копії виписки медичної картки ОСОБА_4 вбачається, що остання зверталася за медичною допомогою до лікаря нейрохірурга з приводу головної болі, діагноз - струс головного мозку після травми 27.03.2016 року(а.с.25,26). 
Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідачки, як власника наземного транспортного засобу застрахована в ПАТ «СК «Уніка», розмір відшкодування збитку в повному обсязі (36215,65 грн) не перевищує ліміт відповідальності, а тому підстав для покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди, завданої майну позивачів та відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням на відповідачку відсутні, оскільки такі вимоги повинні бути заявлені до страховика.
  Оскільки факт пошкодження автомобіля позивача, підтверджений матеріалами справи, позивачі у зв`язку з цим були позбавлені можливості вести звичний спосіб життя, вільно користуватись автомобілем, ОСОБА_4 вимушена була звертатися до медичних установ з приводу лікування отриманих травм внаслідок ДТП, що призвело до порушення їх звичайного способу життя та спричинило їм моральні страждання, а тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, виходячи з того, що моральна шкода відшкодовується особою, яка була визнана винною у скоєнні ДТП, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень на користь ОСОБА_3 та 3000,00 гривень на користь ОСОБА_4 .
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Колегія суддів погоджується з висновками суду в частині відшкодування на користь позивачів моральної шкоди.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року). 
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Зменшуючи розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачам, яку вони оцінили у 10000,00 гривень кожному внаслідок пошкодження їх майна та отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (струс головного мозку)внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 , суд першої інстанції врахував, що позивачі внаслідок пошкодження транспортного засобу не могли ним користуватися, вирішувати свої повсякденні питання, а також вимушені зміни у їх життєвих стосунках, зважив на те, що ОСОБА_4 вимушена була лікуватися від отриманого внаслідок ДТП струсу головного мозку, та із застосуванням вимог розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн на користь ОСОБА_4 та 2000,00 грн на користь ОСОБА_3 ..
Визначення розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд вважає таким, що не суперечить положенням ст.23 ЦК України, а доводи апеляційної скарги у цій частині є необгрунтованими. При цьому слід зазначити, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Доводи апеляційної скарги в частині відшкодування моральної шкоди не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, стосується незгоди відповідачки з рішенням суду в цій частині.
Що стосується судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог, помилково стягнув з відповідача на користь позивачів судові витрати в повному обсязі.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
За положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_3 при зверненні до суду поніс судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2756,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.; позивач ОСОБА_4 при поданні позову сплатила судовий збір в розмірі 1378,00 грн.
Із заявлених позовних вимог ОСОБА_3 в сумі 25064,27 грн, судом задоволено лише 2000,00 грн, що становить 7,98% із заявлених позивачем ОСОБА_4 позовних вимог на суму 11064,43 грн, судом задоволено лише 3000,00 грн., що становить 27,11%.
З врахуванням викладеного, виходячи з положень ст.141 ЦПК України позивачу ОСОБА_3 слід відшкодувати понесені ним судові витрати в загальній сумі 538,95 грн, що складається із судового збору в сумі 219,93 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 319,02 грн; на користь позивача ОСОБА_4 відшкодувати суму судового збору в розмірі 373,58 грн.
Згідно статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат необхідно змінити, зменшивши суми судових витрат визначені судом до стягнення з відповідача на користь позивачів пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суми судового збору та в частині стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн змінити, зменшити стягнуту судом суму судового збору на користь ОСОБА_3 з 2756,00 гривень до 219 грн 93 коп., суму витрат на правову допомогу з 4000,00 грн до 319,02 грн, на користь ОСОБА_4 суму судового збору з 1378,00 гривень до 373 грн 58 коп.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий Л.В. Базіль
Судді: В.О. Бездрабко
Г.В. Семиженко
Повний текст постанови складено 25 серпня 2020 року
Головуючий Л.В. Базіль