КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/8094/2020                     
справа №753/5913/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2020 року                                                                                                м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Коренюк А.М. 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів , -
 
встановив:
 
            В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 150789,42 грн. заборгованості по сплаті аліментів за договором про сплату аліментів на дітей від 30 жовтня 2012 року.
 
            Вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
            30 жовтня 2012 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений Договір про сплату аліментів на дітей. Відповідно до умов договору розмір аліментів становить 4000 грн. щомісячно, двома рівними платежами 1 та 15 числа. Визначено, що аліменти підлягають індексації відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
 
            Позивач вказує, що в порушення умов договору відповідач з грудня 2013 року умов договору не виконував. Внаслідок невиконання зобов`язань рішеннями судів в різний період з відповідача було стягнуто заборгованість, інфляційні втрати, 3% річних, проте рішення судів також не виконувались.
 
            Зазначає, що за період з 29 липня 2015 року по 25 серпня 2016 року існує заборгованість в сумі 93154,65 грн. Розрахунок вчинено в межах розгляду Дарницьким районним судом міста Києва справи №753/15865/16-ц та використано при ухваленні рішення від 11 листопада 2016 року. З урахуванням індексації аліментів їх розмір станом на 01 серпня 2016 року становив 7445,07 грн. та ця сума в подальшому змінювалась залежно від рівня інфляції.
 
            Згідно із наведеним позивачем розрахунками, вчиненими із застосуванням показників рівня інфляції у відповідні місяці, розмір заборгованості за аліментами за період з 29 липня 2015 року по 30 березня 2018 року склав 150789,42 грн., які і просить стягнути. 
 
            Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
            Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.
 
            В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення не ґрунтується на підставах позову та заявлених вимог. Вказує, що суд відмовив у стягненні інфляційних втрат, але таких вимог нею не заявлялось, оскільки  предметом позову було стягнення з відповідача тільки заборгованості по аліментам згідно Договору про сплату аліментів від 30 жовтня 2012 року.
 
            В іншому апеляційна скарга ґрунтується на доводах позовної заяви.
 
            Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.           
        
            Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню   з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Установлено, що  30 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір про сплату аліментів на утримання малолітніх дітей - сина  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник О.І., зареєстрованого в реєстрі за №4081.
 
Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1  щомісячно двома платежами першого та п`ятнадцятого числа кожного місяця по 2000 гривень на кожну дитину, всього - 4000 грн. на двох дітей щомісячно.
 
Пунктом 8 Договору передбачена індексація визначеного розміру аліментів у твердій грошовій сумі, який не може бути меншим за 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
 
Заочним рішенням Дарницького суду міста Києва від 27 листопада 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по сплаті аліментів станом на 04 серпня 2014 року в сумі 27655,07 грн., інфляційну складову у сумі 1192,16 грн., 3% річних у сумі 252,97 грн.
 
Заочним рішенням Дарницького суду міста Києва від 10 грудня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по сплаті аліментів станом на 05 серпня 2014 року по 28 липня 2015 року в сумі 62962,50 грн. та 888,09 грн. 3% річних.
 
Заочним рішенням Дарницького суду міста Києва від 11 листопада 2016 року з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по сплаті аліментів станом на 25 серпня 2016 року в сумі 94717,29 грн. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 184 СК України аліменти підлягають індексації згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", положення якого, з урахуванням змін, підлягають застосуванню у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 103 відсотки. Установивши, що індекс інфляції не перевищив поріг індексації у розмірі 103% за заявлений позивачем період, суд відмовив у задоволенні прозову.
 
Проте повністю з таким висновком суду колегія не погоджується та зазначає про таке.
 
Відповідно до статті 189 СК України:
1. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.
Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
2. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що матеріально-правова вимога позивача у цій справі є стягнення аліментів відповідно до умов укладеного між сторонами договору. При цьому, як розрахункову величину позивач використовує 7445, 07 грн., вказуючи, що цей розмір аліментів з урахуванням індексації станом на 01 серпня 2016 року встановлено рішенням Дарницького районним судом міста Києва у справі №753/15865/16-ц. Цю суму позивач просить стягнути за спірний період з відповідача з урахуванням індексації.
 
Відтак судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні прострочених щомісячних платежів, оскільки установлено невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати аліментів відповідно до договору, проте колегія суддів вказує, що базою визначення суми заборгованості слід уважати 4000 грн. на місяць. При цьому, посилання ОСОБА_1 на рішення суду, яким, на твердження позивача, визначено розмір аліментів, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки розмір аліментів визначено в договорі.
 
Визначаючи період, за який підлягає стягненню заборгованість та суму заборгованості, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
 
Останнім за датою рішенням, ухваленим Дарницьким районним судом міста Києва 11 листопада 2016 року, з відповідача стягнуто заборгованість станом на 25 серпня 2016 року.
 
Отже задоволенню підлягають вимоги за період з вересня 2016 по березень 2018 року включно, виходячи з розрахункової величини 4000 грн. на місяць. В позовній заяві позивач наводить математичні розрахунки за період з серпня 2016 року, у підсумках до яких отримала визначену суму до стягнення, але вимоги за серпень 2016 року охоплюються рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року, при цьому, позивач помилково вказує період з 29 липня 2015 року (1 абзац 6 аркушу справи).
 
Щодо застосування індексації аліментів, суд апеляційної інстанції вказує на таке.
 
Відповідно до частини 2 статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
 
12 червня 2016 року набули чинності зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", якими частину 1 статті 2 доповнено абзацом 7 згідно із Законом №1368-VIII від 17 травня 2016 року, та визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
 
Згідно із цим Законом:
індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
 
01 січня 2016 року набули чинності зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", якими у частину 1 статті 4 внесено зміни згідно із Законом №911-VIII від 24 грудня 2015 року та її редакція викладена таким чином:
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
 
До внесення змін поріг індексації був встановлений на рівні 101 відсотка.
 
Отже, індексація є величною, на яку збільшується сума аліментів у зв`язку із знеціненням грошової одиниці, в протилежному випадку розмір аліментів у твердій грошовій сумі не покриватиме необхідних витрат на потреби дітей в умовах зростання цін. 
 
Індексація є наслідком інфляційних процесів, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд відмовив у стягненні інфляційних втрат, але таких вимог нею не заявлялось, не ґрунтуються на обставинах справи.
 
Укладений між сторонами договір містить умову про індексацію аліментів відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", а також це передбачено частиною 2 статті 184 СК України.
 
Проте в період з вересня 2016 по березень 2018 року включно не відбулось збільшення порогу індексації, що був встановлений на рівні 103 відсотка, отже відсутні підстави для застосування цього чинника.
 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що визначений у позовній заяві спосіб розрахунків у зв`язку індексом інфляції є математично невірним. Так, для визначення збільшення щодо кожного наступного простроченого платежу позивач, як базу нарахування, використовувала попередній платіж, який вже збільшився на суму розміру індексації, в той час коли правильним є використання бази нарахування 4000 грн. для кожного місяця.
 
Ураховуючи, що в період з вересня 2016 по березень 2018 року включно не відбулось збільшення порогу індексації, що був встановлений на рівні 103 відсотка, відтак за кожен прострочений місяць, підлягає стягненню 4000 грн. заборгованості, всього 76000 грн.
 
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
При зверненні в суд першої інстанції, позивачем сплачено 1507,91 грн. судового збору, з необхідних 1507,89 грн.
 
За подачу апеляційної скарги позивачем сплачено 384,20 грн. судового збору, ставка за який становила 2261,84 грн.
 
Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначено пільги при сплаті судового збору за подання цього позову у вигляді звільнення від обов`язку його оплати.
 
За наслідками розгляду апеляційної скарги, судом вирішено про задоволення вимог в розмірі 76000 грн., що становить 50,40% від ціни позову 150789,42 грн.
 
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 759,98 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
 
За розгляд справи в суді апеляційної інстанції з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 384,20 грн. та на користь держави 755,77 грн. .
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) заборгованість по сплаті аліментів відповідно до Договору про сплату аліментів на дітей від 30 жовтня 2012 року за період з вересня 2016 по березень 2018 року включно в сумі 76000 грн.
 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 759,98 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 384,20 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави 755,77 грн. судового збору.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 10 липня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

                                                                                  В.В. Соколова