Ухвала
 
04 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/15031/18
провадження № 61-5378ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Михайлюченко Світлана Олександрівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна, про встановлення нікчемності заяв про прийняття спадщини, визнання особи такою, що не прийняла спадщину, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
20 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, зокрема, заявнику необхідно було уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389  ЦПК України підстави (підстав) та надіслати, підписану заявником, уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі та необхідно доплатити за подання касаційної скарги 2 819,20 грн судового збору.
 
У квітні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку матеріали на усунення недоліків, а саме квитанцію про доплату судового збору та уточнену касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року, а саме заявнику потрібно було уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підстави (підставу), на яких (якій) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 ЦПК України підстав (підстави).
 
У липні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку матеріали на усунення недоліків, а саме уточнену касаційну скаргу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
 
В уточненій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не наводить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень. Виключно посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. 
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Михайлюченко Світлана Олександрівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна, про встановлення нікчемності заяв про прийняття спадщини, визнання особи такою, що не прийняла спадщину вважати неподаною та повернути заявнику. 

 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя  	А. І. Грушицький