Єдиний унікальний номер 243/9635/16-ц 
Номер провадження 22-ц/804/2498/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Донецький апеляційний суду складі:
головуючого-судді  Мальованого Ю.М.,
суддів:                     Канурної О.Д., Папоян В.В.,  
за участю:
секретаря судового засідання Гладуха О.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засі-дань № 3 цивільну справу № 243/9635/16-ц за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року (суддя першої інстанції Мінаєв І.М.), -

В С Т А Н О В И В :

  У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк Украї-ни» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької облас-ті з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.  
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 березня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9108, відповідно до умов якого АТ «Ощад-банк» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 35 000 грн. строком на 36 місяців до 19 березня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% річних. 
Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору, відповідач зобов`язався здійснювати повернен-ня кредиту рівними частинами в сумі 972 грн. 22 коп. та сплачувати відсотки, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 01 квітня 2014 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в Банку.
Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору, відсотки нараховуються Банком щомісяця за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий пози-чальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, ви-значеного договором.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки             № 8691 від 20 березня 2014 року, а також Договір поруки № 8690 від 20 березня 2014 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
Починаючи з 01 жовтня 2014 року позичальник не сплачує нараховані проценти, чим по-рушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення процентів з користування кредитом.
Відповідно до п. 4.3.4 кредитного договору, у разі порушення умов кредитного договору та/або договорів поруки Боржник зобов`язується  достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до договору сторони домовилися, що розмір збитків визначається Банком самостійно, на що позичальник надає згоду.
Банк виконав свої обов`язки згідно з приписами кредитного договору № 9108 від 20 берез-ня 2014 року в повному обсязі, надав відповідачу зазначену суму кредиту в розмірі 35 000 грн. 00 коп., однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 06 жовтня 2016 року утворилась заборгованість перед Банком на загальну суму  35 434 грн. 43 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 19 648 грн. 38 коп., за-боргованості за нарахованими відсотками в сумі 1 201 грн. 23 коп., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 13 323 грн. 16 коп., 3% річних від простроченої суми в сумі 1261 грн. 66 коп. 
Оскільки відповідачі свої зобов`язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконують, посилаючись на норми ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором         № 9108 від 20 березня 2014 року в розмірі 35 434 грн. 43 коп., з відповідача ОСОБА_2 , яка є солідарним боржником ОСОБА_1 , на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року в розмірі 35 434 грн. 43 коп., з відповідача ОСОБА_3 , яка є солідарним боржником ОСОБА_1 , на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року в розмірі 35 434 грн. 43 коп. та судові витрати у розмірі 1 378 грн. 00 коп.
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року позовні ви-моги АТ "Ощадбанк" задоволено у повному обсязі - стягнуто з ОСОБА_1 , а також со-лідарно з її поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 434 грн. 43 коп., вирішено питання судових витрат.
30 березня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рі-шення Слов`янського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року, обґрунтована тим, що розг-ляд справи відбувся без її повідомлення, про існування судового рішення вона дізналася тільки 20 лютого 2020 року, просилила поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 63 - 65). 
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2020 року за-яву ОСОБА_1 задоволено та скасовано заочне рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року (а.с. 92,93).
10 червня 2020 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позо-вні вимоги АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року, позивач АТ «Ощадбанк» в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайон-ного суду Донецької області від 10 червня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та користь АТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 15 962 грн. 88 коп., яка складається з: 13 323 грн. 16 коп. - інфляційне збільшення заборгованості, 1 261 грн. 66 коп. - три проценти річних від суми заборгованості, витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції.     
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судом не повністю дослі-джені матеріали справи та зроблено висновок про безпідставне нарахування позивачем відсотків на відсотки. При цьому суд помилково вважав, що 3% річних та інфляційне збільшення від про-строченої суми заборгованості по процентам є також відсотками. На думку заявника судом зроб-лено помилковий висновок, що вимога банку про стягнення 3% річних та інфляційного збіль-шення від простроченої суми заборгованості є безпідставною, оскільки в зазначений період діяли умови кредитного договору та позивач нараховував відсотки. Проте апелянт діяв відповідно до умов  п. 4.2.2 кредитного Договору № 9108 від 20 березня 2014 року та керувався нормами дію-чого законодавства України. При цьому позивач звертає увагу на те, що сума заборгованості та відсотки за користування кредитом були сплачені відповідачем в повному обсязі до прийняття судом ухвали у даній справі про скасування заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2016 року.
  Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції помилково послався на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення анти-терористичної операції», оскільки пеня та штрафи до відповідачів не були застосовані, а інфля-ційне збільшення від простроченої суми заборгованості по процентам та 3% річних не є нарахо-ваним штрафом та пенею.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача відповідачем на час розгляду справи не наданий.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не переш-коджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання апеляційного суду 23 вересня 2020 року представник позивача АТ «Ощадбанк», відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися.
Позивач АТ «Ощадбанк» судову повістку-повідомлення про розгляд справи 23 вересня 2020 року отримав 07 серпня 2020 року, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 161).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом розміщення 05 серпня 2020 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади у  відповідності з ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII). З опублікуванням такого оголошення відповідачі вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 160).   
За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сто-рін, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала, пояснила суду, що заборгованість по тілу кредиту та відсоткам вона добро-вільно погасила у повному порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи та переві-ривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рі-шення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 виконано зобов`язання з повернення позивачу тіла кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим позовні вимо-ги в цій частині задоволенню не підлягають. Оскільки в договорі сторонами погоджено відсотки за користування коштами, визначено їх розмір, суд дійшов висновку про безпідставність позов-них вимог про стягнення з відповідача коштів на підставі положень ст. 625 ЦК України. При цьому суд врахував, що строк кредитування не закінчився і звертаючись до суду з даним позовом кредитор лише реалізував своє право на дострокове повернення кредиту. Звертаючись з вимогами про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційного збільшення від простроченої суми заборгованості по процентам позивач безпідставно нарахував відсотки на відсотки. 
Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 20 березня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9108, відповід-но до умов якого АТ «Ощадбанк» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 35 000 грн. 00 коп. строком на 36 місяців до 19 березня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% річних. Відповідач зобов`язався щомісячно, в період сплати передба-чений кредитним договором, надавати позивачу кошти (щомісячний платіж в сумі 972 грн. 22 коп. та відсотки) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п. п. 2.3.1., 3.3.3. Кредитного договору. (а. с. 11-14)
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 8691 від 20 березня 2014 року (а.с. 19-21), та Договір поруки № 8690 від 20 березня 2014 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 16-18). Відповідно п. 2.6 вказа-них договорів як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність з ОСОБА_1 перед позивачем за виконання зобов`язання.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року вико-нав повністю, надав відповідачу суму кредиту в розмірі 35000 грн. 00 коп., про що свідчить пла-тіжне доручення № 9108 (№ 126529538) від 20 березня 2014 року  (а.с. 10) та не заперечується і відповідачем по справі ОСОБА_1 .
Станом на 06 жовтня 2016 року у відповідача ОСОБА_1 перед Банком утворилась заборгованість у  розмірі  20 849 грн. 61 коп., яка складалася з: заборгованості за основним бор-гом в сумі 19 648 грн. 38 коп., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 1 201 грн. 23 коп. (а.с. 5).  
Крім того, позивач просив стягнути інфляційне збільшення заборгованості у сумі 13 323 грн. 16 коп. та 3% річних від простроченої суми у сумі 1 261 грн. 66 коп. надавши відповідний розрахунок (а.с. 3).
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2016 року було задоволено позовні вимоги АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року, що утворилася станом на 06 жовтня 2016 року у розмірі 35 434 грн. 43 коп. (а.с. 45-46, 92-93).  
  Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2020 року заочне рішення суду від 09 грудня 2016 року було скасовано (а.с. 92,93).
Відповідно до довідки від 14 квітня 2020 року № 104.11/12/120/26189/2020-04/вих., виданої заступником начальника філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» з роздрібного біз-несу ОСОБА_6 , та виписки по рахунку, станом на 03 квітня 2020 року ОСОБА_1 пе-ред філією - Донецьке управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 9108 від 20 бере-зня 2014 року, має наступні зобов`язання: заборгованість згідно рішення Слов`янського міськра-йонного суду Донецької області від 09 грудня 2016 року в сумі 15 962 грн. 88 коп., а саме: 
- 13 323 грн. 16 коп. - інфляційні втрати;  
- 1261 грн. 66 коп. - 3 % річних на суму простроченого тіла та відсотків;
- 1 378 грн. судовий збір (а.с. 101).
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат залишено без задоволення (а.с.121-123).
На вказане рішення позивачем подана апеляційна скарга. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд не може погодитись з висновком суду щодо оскар-жуваної позивачем частини про відмову у стягненні інфляційних втрат и трьох відсотків річних по кредитному договору, виконання умов по якому було прострочено.  
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що "у межах кредитного договору позичаль-ник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стя-гуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спе-ціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка бор-жника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання".
Після укладенні 20 березня 2014 року кредитного договору № 9108, відповідач ОСОБА_1 починаючи з 01 жовтня 2014 року перестала сплачувати по ньому відсотки, чим поруши-ла умови п. 3.3.3 та 4.3.3. кредитного договору в частині своєчасного погашення процентів за користування кредитом. 
За таких обставин позивач правомірно, у відповідності до ст. 625 ЦК України просив відш-кодувати за вказаним кредитним договором інфляційні втрати та три відсотки річних починаючи з дати утворення заборгованості - 01 жовтня 2014 року по 06 жовтня 2016 року - часу звернення з позовом до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредито-ром за порушення зобов`язання боржником.
У ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпе-ченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату ос-новного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено догово-ром поруки. 
Кредитний договір від 20 березня 2014 року № 9108 було укладено на умовах поруки, з огляду на що поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 мають нести солідарну відповідальність перед банком.
Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування  обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
При зверненні з позовом до суду 22 листопада 2016 року позивач  АТ «Ощадбанк» сплатив судовий збір у сумі 1378 грн., який має бути відшкодовано солідарними відповідачами у рівних частках. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, витрати позивача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, мають бути відшко-довані солідарними відповідачами у рівних частках.
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задово-льнити. 
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня   2020 року скасувати.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована : АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Украї-ни» в особі Донецьке обласне управління  АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09334702) заборгова-ність за кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року, що утворилася станом на 06 жо-втня 2016 року і складається з інфляційного збільшення заборгованості у сумі 13 323 грн. 16 коп. та трьох відсотків річних від суми заборгованості у розмірі 1261 грн. 66 коп., а всього 14 584 (чо-тирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 82 коп.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована : АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Донецьке обласне управління  АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09334702) заборгованість за кредитним договором № 9108 від 20 березня 2014 року, що утворилася станом на 06 жовтня 2016 року і складається з інфляційного збільшення заборгованості у сумі 13 323 грн. 16 коп. та трьох відсотків річних від суми заборгованості у розмірі 1261 грн. 66 коп., а всього 14 584 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 82 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Донецьке обласне управління  АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09334702) судовий збір, сплачений позивачем до суду першої інстанції у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. в рівних частках, а саме по 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 33 коп. з кожного.  
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Донецьке обласне управління  АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09334702) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2067 (дві тисячі шістдесят сім) грн. 00 коп. в рівних частках, а саме по 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Судді:                                                                                           Ю.М. Мальований

                                                                                                          О.Д. Канурна

                                                                                                        В.В. Папоян